Справа № 127/14514/20 
Провадження № 33/801/637/2020
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Палія В. М.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Палія Валерія Максимовича
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 

Встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком шість місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.
За змістом постанови суду 25 червня 2020 року о 15 год 30 хв у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги у русі автомобілю Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_2 та допустив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і його захисник – адвокат Палій В. М. просять змінити постанову суду в частині накладеного на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк шість місяців та накласти на нього стягнення у виді штрафу.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що при обранні ОСОБА_1 виду стягнення суд першої інстанції не з`ясував дані про його особу, не врахував відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність та наявність обставин, що пом`якшують відповідальність (визнання вини; те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності; позитивно характеризується; є пенсіонером та має інвалідність ІІІ групи), та безпідставно застосував до ОСОБА_1 більш суворий вид стягнення, безпідставно зазначивши в оскаржуваній постанові про те, що він вчинив умисне правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Палія В. М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Отже, на виконання вимог зазначених статей 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
По справі встановлено, що 25 червня 2020 року о 15 год 30 хв у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 98 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 528і, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги у русі автомобілю Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та допустив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне порушення серії ДПР18 № 544719 від 25 червня 2020 року, та підтверджуються схемою місця ДТП, яка складена 25 червня 2020 року за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де зафіксовано наявні у транспортних засобів пошкодження: у автомобілі BMW 528і, номерний знак НОМЕР_1 пошкоджено передні, задні ліві двері, капот, переднє ліве крило, передній бампер, скло лівих правих дверей, лобове скло, колесо переднє ліве, переднє ліве крило, противотуманка ліва, лівий поріг, ліва стойка; у автомобілі Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_2 пошкоджено капот, бампер, решітка, фара права, ліва, противотуманки, скло лобове.
Згідно з пунктом 16.11. Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним порушення ОСОБА_1 пункту 16.11. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та такий висновок суду першої інстанції ОСОБА_1 не оспорюється. 
ОСОБА_1 оскаржив постанову суду лише в частині застосованого до нього судом першої інстанції виду адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
При накладенні стягнення згідно вимог частини другої статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , врахувавши характер вчиненого правопорушення, шкоду, завдану правопорушенням, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд першої інстанції перейшов до більш суворого стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП – позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на шість місяців, зазначивши, зокрема, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення та пославшись на відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.
Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення виду стягнення.
Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення є безпідставним.
Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. 
По справі не встановлено та із матеріалів справи не вбачається умислу ОСОБА_1 на порушення пункту 16.11. Правил дорожнього руху та на скоєння дорожньо-транспортної пригоди із автомобілем Toyota Land Cruiser, в результаті якої, крім зазначеного автомобіля, було пошкоджено автомобіль самого ОСОБА_1 . Доказів того, що порушуючи Правила дорожнього руху, ОСОБА_1 передбачав такі шкідливі наслідки, які мали місце, і бажав їх або свідомо допускав їх настання матеріали справи не містять. 
Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Таким чином апеляційний суд вважає, що в даному випадку мало місце вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 з необережності, враховуючи, що допустивши порушення Правил дорожнього руху він не передбачав можливості настання таких наслідків (зіткнення транспортних засобів та в результаті – їх пошкодження), хоч повинен був і міг їх передбачити.
Посилання суду першої інстанції на відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність є помилковим, з огляду на те, що як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 з моменту вчинення ДТП свою вину визнавав повністю і розкаюється у скоєному, про що він також зазначив в апеляційній скарзі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП щире розкаяння винного є обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.
Згідно з частиною другою цієї статті орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
При визначенні виду стягнення суд першої інстанції не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше не притягувався до відповідальності, визнав свою вину та розкаявся у скоєному, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та безпідставно застосував до ОСОБА_1 більш суворе стягнення, передбачене статтею 124 КУпАП, позбавивши його права керування транспортними засобами на шість місяців. 
За таких обставин постанова суду підлягає зміні в частині призначення покарання із застосуванням до ОСОБА_1 більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу, застосування якого буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Палія Валерія Максимовича задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити в частині виду накладеного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (триста сорок грн.).
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська