П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/221/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Григораш В.О. 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
29 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Совгири Д. І. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ткач В.В.,
представника відповідача: Сосни О.М.,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
у травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України у якій просила визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформленого у пункті 6 протоколу від 03.04.2020 року №57 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.10.2019 року по справі №824/221/19-а, яке набрало законної сили 15.01.2020 року.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких позивач просить змінити ухвалу суду першої інстанції, а відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви. 
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Позивач в судове в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року по справі №824/221/19, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:
-визнано протиправним та скасовано п. 5 протоколу №6 від 25.01.2019 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України в частині відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;
- зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення з питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року у зв`язку із смертю чоловіка, ОСОБА_2 , причиною смерті якого стало захворювання, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
При цьому, у мотивувальній частині вказаного рішення суд зазначив, що приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, суд вважає необхідним здійснити такий захист, допустивши обмежене втручання в дискрецію суб`єкта владних повноважень, шляхом зобов`язання його до вчинення певних дій на реалізацію покладених на нього законом обов`язків, а саме: зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення з питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року у зв`язку із смертю чоловіка, ОСОБА_2 , причиною смерті якого стало захворювання, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, судовим рішенням зазначено про обов`язок Міністерства оборони України прийняти рішення з питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року у зв`язку із смертю чоловіка, ОСОБА_2 , причиною смерті якого стало захворювання, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби.
Проте, відповідно до п. 6 протоколу засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.04.2020 року №57, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.10.2019 року №824/221/19-а та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року, комісія прийняла наступне рішення:
-скасувати пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.01.2019 року №6;
- відповідно до пункту №13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, повернути на доопрацювання документи дружини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (Чернівецький ОВК) внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 06.10.2017 року).
Також, зазначено про те, що ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного дня загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.
У поданих документах відсутня копія витягу з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу), як це передбачено пунктом 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. 
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даною заявою.
Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що оформлене пунктом 6 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 03.04.2020 року №57 рішення прийнято всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, адже не враховує викладені у такому судовому рішенні висновки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина “судового процесу” для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі “Горнсбі проти Греції” суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в разі не виконання рішення суду, яке набуло законної сили, підривається авторитет судової гілки влади і в цілому авторитет демократичної держави. Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду. Оскільки довіра людини до суду формується не тільки через прийняття судом справедливого рішення, а й зокрема через виконання цього рішення. Натомість невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Виходячи з вищевикладеного, з метою ефективного судового захисту прав позивача, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно задовольнив заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України.
Стосовно вимог апеляційної скарги позивача щодо постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України, то судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Тобто, суд має право, але не зобов`язаний, постановляти окрему ухвалу, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для винесення окремої ухвали.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 383 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  31 липня 2020 року.          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Совгира Д. І.