ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/15469/14

адміністративне провадження № К/9901/37972/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 

судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши в передньому судовому провадженні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017 (суддя Костенко Д.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 (судді: Карпушова О.В. (головуючий), Епель О.В., Кобаль М.І.) у справі №826/15469/14 за позовом Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (далі - позивач, Підприємство) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.03.2013 №0002192208, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 224    335,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 56    084,00 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Граньстройінвест» та ТОВ «Дормашавто» підтверджується належним чином оформленими первинними обліковими документами, а нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за порушення Підприємством податкових зобов`язань з податку на додану вартість суперечить приписам ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015, позов Підприємства було задоволено частково, визнано протиправним і скасовано податкове оскаржуване повідомлення-рішення від 19.03.2013 №0002192208 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (ПДВ) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 56    084,00 грн, в решті позовних вимог відмовлено.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2016 постанову Окруж-ного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 в частині задоволених позовних вимог скасовано, а направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 залишено без змін.
Направляючи справу на новий розгляд в частині, Вищий адміністративний суд України зазначив про те, що дія мораторію не зупиняє виконання боржником своїх зобов`язань щодо сплати податків і зборів, які виникли після введення мораторію, не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення, а також накладення санкцій за невиконання зобов`язань, що виникли в процесі господарської діяльності після введення мораторію. Разом з тим, суди попередніх інстанцій на підставі належних і допустимих доказів не встановили коли виникли у позивача зобов`язання щодо сплати податків і зборів, за наслідками несплати яких відповідачем нараховано штрафні санкції у розмірі 56    084,00 грн. 
5. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017, в задоволенні позову відмовлено.
6. Рішення суду обґрунтовано тим, що дія мораторію поширюється виключно на боргові зобов`язання, що виникли до його введення судом, проте мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли вже після введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Отже, контролюючі органи вправі нараховувати санкції чи застосовувати заходи забезпечення за невиконання зазначених зобов`язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Підприємство подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Підприємства.
8. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Граньстройінвест» за період з 01.10.2011 по 30.12.2011, 01.04.2014 по 31.05.2012, з ТОВ «Дормашавто» за період з 01.10.2011 по 30.12.2011 за результатами якої складено акт №658/22.8 -17/33096517 від 22.02.2013.
Згідно висновків акту позивачем порушено вимоги п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704, п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено ПДВ на суму 224    335,00 грн, у т.ч. по періодам: жовтень 2011 року - 102    683,00 грн, листопад 2011 року - 85    435,00 грн та квітень 2012 року - 36    217,00 грн.
На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.03.2013 №0002192208, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з ПДВ за основним платежем на 224    335,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 56    084,00 грн.
Правомірність донарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основним платежем у сумі 224    335,00 грн підтверджено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2014 та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 у даній справі, залишеними без змін у цій частині ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2016.
Судами також встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось сторонами, що спірна сума штрафних санкцій у загальному розмірі 56    084,00 грн нарахована позивачу за заниження ним сум ПДВ, зобов`язання зі сплати яких виникли у позивача у звітних періодах: жовтень - листопад 2011 року та квітень 2012 року.
Також судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2011 порушено провадження у справі №44/258-б про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. 
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10. У доводах касаційної скарги позивач вказує на неправомірність рішень судів першої та апеляційної інстанцій та порушення судом норм матеріального та процесуального права при їх прийнятті, зазначає, що судами безпідставно не враховано того, що ухвалою господарського суду у справі № 44/258-б порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, а відповідно не можуть нараховуватись неустойка (штраф, пеня) чи інші санкції за не виконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань. Позивач вказує, що боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію (поточні зобов`язання), проте пеня  та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються.
11. Контролюючим органом відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було. 
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
12. Конституція України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
12.1. Стаття 19.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
13.1. Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14.
Грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
13.2. Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16.
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
13.3. Пункт 123.1 статті 126.
У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. 
14. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин, чинній до 19.01.2013):
14.1. Абзац двадцять четвертий статті 1.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.
14.2. Абзац четвертий статті 12.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. 
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).
15. Судова практика.
Постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №2340/4157/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання з підстав, визначених зокрема підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (дані перевірки результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов`язань), то вказане тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.
17. Встановлена нормою абзацу четвертого частини четвертої статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній до 19.01.2013) заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
19. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені позивачем в позовній заяві, додаткових поясненнях та в апеляційній скарзі, та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку встановленим обставинам справи.
20. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин справи, зокрема, що зобов`язання із сплати ПДВ (за наслідками несплати яких відповідачем нараховано спірні штрафні санкції у розмірі 56    084,00 грн) виникли у позивача за жовтень - листопад 2011 року та квітень 2012 року, тобто по поточних зобов`язаннях (мораторій введено 09.09.2011), колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимог Товариства та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.03.2013 №0002192208 в частині застосування штрафними (фінансових) санкцій в сумі 56    084,00 грн, які застосовані контролюючим органом до позивача у відповідності до вимог законодавства.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
21. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених позивачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
22. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 слід залишити без задоволення.
23. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
24. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності    Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України"  залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі №826/15469/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова