Ухвала                                                               
17 липня 2020 року
м. Київ
справа № 686/1802/19
провадження № 61-9558ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,          Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргудержавного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» на постанову Хмельницького апеляційного суду                             від 28 травня 2020 року у справі за позовом державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року державне підприємство «Ярмолинецьке лісове господарство» (далі - ДП «Ярмолинецьке лісове господарство») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася             25 серпня 2016 року з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована. Збільшивши позовні вимоги, підприємство просило стягнути на свою користь грошові кошти з МТСБУ               у розмірі 100 000,00 грн, з ОСОБА_1 - 68 140,21 грн, а також             7 000,00 грн витрат на правову допомогу та 5 024,00 грн витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області              від 27 січня 2020 року позов ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» майнову шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Стягнуто                 з ОСОБА_1 на користь ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» майнову шкоду в розмірі 68 000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У решті позовних вимог ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року апеляційну скаргу МТСБУ задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року в частині стягнення страхового відшкодування та судового збору з МТСБУ скасовано та ухвалено нове рішення. У позові ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У решті в апеляційному порядку рішення суду не оскаржувалося.
30 червня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та 
у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 
2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 
4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у даній справі становить 168 140,21 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує. 
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті                        в порядку спрощеного позовного провадження.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,          § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)           від 19 грудня 1997 року, § 36).
З урахуванням наведеного, оскільки ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 
1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          Д. Д. Луспеник
                                                                                                                Б. І. Гулько
                                                                                                                Ю. В. Черняк