Ухвала
 
24 червня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 523/11518/16-ц
 
провадження № 61-37739св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта Іван Миколайович,
заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України) Іванюти І. М., заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України, в якій просив визнати неправомірною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28 липня 2016 року, зобов`язавши його скасувати цю постанову, та поновити виконавче провадження ВП № 4279760, направивши до ВДВС виконавчий лист № 2-390/07 для його подальшого виконання. 
 
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано неправомірною постанову головного державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Іванюти І. М. від 28 липня 2016 року, якою закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-390/07, виданого Суворовським районним судом міста Одеси 26 березня 2007 року.
 
Зобов`язано головного державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Іванюту І. М. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 липня 2016 року та відновити виконавче провадження № 4279760.
 
Постановою апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У червні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії суддів із п`яти суддів.
 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2017 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено, а постановою апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. При новому розгляді ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 19 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Таким чином, з урахуванням завдань цивільного судочинства та оскільки станом на момент розгляду касаційної скарги ухвалою суду першої інстанції від 19 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року підлягає закриттю.
 
Керуючись статтями 2, 3, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Закрити касаційне провадження у справі № 523/11518/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Іванюти Івана Миколайовича, заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року.

 
Головуючий	В. І. Крат      	
Судді:	І. О. Дундар       В. І. Журавель       Є. В. Краснощоков      	
 	М. М. Русинчук