УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
27 липня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-3395ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постановлені у справі № 191/3689/19 судові рішення.
Суть питання
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , в якій, як можливо зрозуміти з її змісту, він оскаржує в касаційному порядку ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2020 року, постановлену у справі № 191/3689/19, та просить серед іншого, скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду і направити справу для розгляду апеляційної скарги.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі — КПК) встановлені вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а відповідно до ч. 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
Втім, ОСОБА_4 , хоча у своїй касаційній скарзі і зазначив, яке судове рішення оскаржує, однак до поданої ним касаційної скарги не долучив його копії, а відповідно до інформації наданої на телефонний запит Дніпровським апеляційним судом, цим судом 02 липня 2020 року у справі № 191/3689/19 судові рішення не поставлялися. 
Таким чином допущене ОСОБА_4 порушення ст. 427 КПК, носити не формальний характер, а й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 цього Кодексу та розглянути касаційну скаргу по суті.
Також, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК ) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, ОСОБА_4 , у поданій ним касаційній скарзі, не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанцій, та не вказує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цим судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваної ухвали, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 314, 392, 399, 412 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені ОСОБА_4 , у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу — без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3