Номер провадження: 22-ц/813/4586/20 
Номер справи місцевого суду: 520/7944/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року (одноособово суддя Огренич І.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
12.04.2019 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 995,62 гривень.
Позов обґрунтовано наступним.
14.10.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
В заяві про укладення кредитного договору від 14.10.2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. 
Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, станом на 28.02.2019 року має місце заборгованість в сумі 17 995,62 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 791,54 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 13 470,96 гривень за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1 400 гривень; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штрафу (процентна складова) у розмірі 833,12 гривень, Банк просив позов задовольнити. 
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2019 року у позові відмовлено у повному обсязі.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)        
Банк не погодився із заочним рішенням суду від 28.08.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника Банка зазначає: 
Відмовляючи у позові суд першої інстанції зробив висновок про недоведеність позовних вимог, а також відсутність доказів існування кредитних правовідносин між сторонами, однак з такими висновкам суду Банк не погоджується.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України,договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. З моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.
Позивачем надана копія заяви, в якій відповідач висловив своє бажання укласти договір, отримати кредитну картку “Універсальна”, зазначив бажаний кредитній ліміт, а також особистим підписом засвідчив, що "Я згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку ".
Крім заяви, відповідач підписав довідкупро умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55днів пільгового періоду”, яка наявна в матеріалах справи.  У довідці вказано: тип кредитної лінії; пільговий період (55 днів); базова відсоткова ставка за користування кредитом - 2,5 % в місяць (30 % річних); розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір комісії за зняття готівки; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів та інше. Тобто, сторони при укладенні кредитного договору погодили істотні умови договору, у тому числі щодо сплати відсотків за кредитом, пені та штрафів.
Договори, які укладаються Банком з фізичними особами, є публічними, і, відповідно до ч.ч.2,3 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.
На підставі заяви відповідачу видано кредитну картку № НОМЕР_1 та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 300 грн., який у подальшому неодноразово змінювався. Встановлюючи та змінюючи кредитний ліміт Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач, після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.
На підтвердження вказаних обставин також надається довідка про видані кредитні картки за кредитним договором, довідка про зміну умов кредитування, а тому відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладення договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, шо його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів 
(тіла кредиту) та відсотків за користування кредитом і порушив норми матеріального права, ст. ст. 1048, 1054 ЦК України, ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність".
Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Основними вимогами Банка за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів (тіла кредиту) та відсотків по кредиту. Відмовляючи у стягненні фактично отриманих кредитних коштів та відсотків по кредиту, місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
Суд безпідставно відмовив у стягненні пені та штрафів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечував факт укладення кредитного договору, не оспорював окремі його умови. Матеріали справи не містять відсутності заборгованості або виконання відповідачем умов кредитного договору, відповідачем не надано доказів, які б спростовували наявність заборгованості, не надано відповідно контррозрахунку, клопотання про проведення судової експертизи не заявлялось.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
14.10.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.6).
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав і протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого у позичальника перед Банком утворилась заборгованість за кредитом. 
За розрахунками Банка, загальна сума заборгованості  станом на 28.02.2019 року становить 17 995,62 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 791,54 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 13 470,96 гривень; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1 400 гривень; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 833,12 гривень (а.с.4,5). 
Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 14.10.2011 року (кредитна картка № НОМЕР_1 ) з кредитного ліміту в 300 гривень зі збільшенням кредитного ліміту до 1 000 гривень, 08.06.2012 року кредитний ліміт збільшено до 2 000 гривень, а 08.01.2014 року кредитний ліміт зменшений до 1 870 гривень (а.с.63).
14.10.2011 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 06/15, а 29.09.2014 року кредитну картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 06/18 (а.с.64).
Відповідно до витягу з особового рахунку за період з 14.10.2011 року по 18.09.2019 року (основна картка № НОМЕР_1 ), користування кредитними коштами мало місце з жовтня 2011 року по серпень 2016 року (а.с.65-67). 
Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанціїу зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що Банк не довів позовних вимог, а також не надав доказів щодо існування кредитних правовідносин між сторонами (а.с.54-55). 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.  Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.  Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 549 ч.ч.1-3, 550 ч.2 ЦК України).
Позов Банка підлягає задоволенню з огляду на наступне.
14.10.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідач ОСОБА_1 висловив своє бажання укласти договір, отримати кредитну картку “Універсальна, зазначив бажаний кредитній ліміт (а.с.6,87,88). 
Крім того, 14.10.2011 року ОСОБА_1  підписав Довідку (0301020900250584636) про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000051547465 (а.с.7,89) яка зазначає: тип кредитної лінії; пільговий період (55 днів); базову відсоткову ставку за користування кредитом - 2,5 % на місяць (30 % річних); розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір комісії за зняття готівки; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів: приклади використання кредитних коштів і реальну процентну ставку на місяць.
Наведене  свідчить  про те, що Банк і ОСОБА_1 , під час укладення 14.10.2011 року кредитного договору, погодили істотні умови договору, зокрема щодо повернення кредит, сплати відсотків за кредитом, пені та штрафів.
Банківська виписка має статус первинного документу, що визначено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
З наданої Банком виписки вбачається, що позичальник ОСОБА_1 протягом 14.10.2011 року по 30.08.2016 року систематично знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість за договором від 14.10.2011 року і знову користувався кредитним коштами. 
Порядок використання спеціальних платіжних засобів – платіжних карт, регулюється Законами України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про банки і банківську діяльність», «Про електронний цифровий підпис»» і постановою НБУ №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів».
Відповідальність клієнта наступає у момент використання останнім кредитного ліміту, коли клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки) і саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника. Має значення сума фактично отриманих коштів, а не сума стартового кредитного ліміту по карті, тому виписка з карткового рахунку позичальника є належним доказом зняття грошових коштів.
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 14.10.2011 року по 
18.09.2019 року (основна картка НОМЕР_1 ) вбачається, що відповідач, отримавши кредит, користувався кредитною карткою (знімав кошти у банкоматах, розраховувався за покупки в магазинах, поповнював баланс мобільного телефону, а також частково сплачував заборгованість). Кредитною карткою відповідач користувався і після її перевипуску у 2014 році (№ НОМЕР_2 ).
Зазначені обставини свідчать про наявність кредитних правовідносин між Банком та відповідачем.
З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що 14.10.2011 року ОСОБА_1  підписав Анкету-заяву, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000051547465, яка визначає умови кредитування.
Відповідно до зазначеної довідки: базова % ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році 3,0%; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітний період) 7 % від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (пені 1- базова відсоткова ставка по договору, нараховується на кожний день прострочення кредиту; пеня 2 – 1% від заборгованості але не менше 30 гривень…); штраф при порушенні строків платежу по любому з грошових платежів більш як на 30 днів – 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій; нарахування Банком процентів на залишок власних коштів клієнта від 100 грн. і більше 10% річних (а.с.7,89).
Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення процентів, неустойки у вигляді пені та штрафів Банк зазначає, що відповідач був обізнаний з тарифами щодо обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що вбачається зі змісту довідки від 14.10.2011 року і погодився з ними, підписавши зазначену довідку.
Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що під час підписання 14.10.2011 року Анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вбачається з довідки від 14.10.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду», яка містить умови кредитування зі сплатою відсотків, а також відповідальність позичальника за порушення умов зобов`язання і сплату неустойки у вигляді пені та штрафів, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, а також комісії і неустойки (пені та штрафу).
Розмір заборгованості за кредитом (1 791,54 гривень), відсотками (13 470,96 гривень), комісія і пеня за прострочене зобов`язання (1 400 гривень), штраф (500 гривень /фіксована частина/ і 833,12 гривень /процентна складова/), відповідач, у встановленому законом порядку, не спростував.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника Банка із посиланням на те, що доведений факт існування з 14.10.2011 року між Банком та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, що позичальник був обізнаний щодо умов кредитування та погодився з ними, вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, прийняті до уваги колегією суддів і є підставою для скасування рішення суду з прийняття нового судового рішення.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду) 
Порушене відповідачем право Банка на повернення кредиту і його складових за кредитним договором підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом задоволення позову.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про недоведеність позовних вимог та про відмову у позові, висновки суду не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права – ст. ст. 526, 527, 530, 549, 611, 1048, 1054 ЦК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Апеляційна скарга Банка підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову Банка, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1 921 гривень (а.с.39) за розгляд справи в суді першої інстанції і у розмірі 2 881,50 гривень (1 921х150%, а.с. 68) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
        ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:         

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року – скасувати.
Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором станом на 28.02.2019 року у розмірі 17 995,62 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 791,54 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 13 470,96 гривень; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1 400 гривень; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 833,12 гривень, а також судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 921 гривень і за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 881,50 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає.         Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 10.07.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков