Ухвала
08 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 185/3687/18
провадження № 61-12846ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапуля Наталія Петрівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Павлоградська районна державна адміністрація, Друга павлоградська державна нотаріальна контора, про витребування майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право особистої приватної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 23 грудня 1992 року Павлоградською районною державною адміністрацією; 
визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 25 грудня 1992 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4959; 
визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_4 та                   ОСОБА_2 , посвідчений 13 січня 1993 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 46, згідно з яким                ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; 
витребувати у ОСОБА_2 на її користь житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
визнати незаконним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року                               № 248-19/VII «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 »; 
визнати незаконним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року                         № 326-10/VII «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 »; 
скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та закрити відповідний розділ (реєстраційний номер майна 23782567) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1223584500:03:003:0354, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та закрити відповідний розділ (номер запису про право власності 28174227) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 
 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 16 січня 2020 року позов задовольнив частково. 
Визнав недійсним та скасував свідоцтво про право особистої приватної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 23 грудня 1992 року Павлоградською районною державною адміністрацією.
Визнав недійсним та скасував свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 25 грудня 1992 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4959.
Визнав недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_4 (даритель) і ОСОБА_2 (обдарована), посвідчений 13 січня 1993 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 46, згідно з яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребував у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою:                                АДРЕСА_2 .
Визнав за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Скасував державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та закрив відповідний розділ (реєстраційний номер майна 23782567) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
В решті позову відмовив. 
 
Дніпровський апеляційний суд постановою від 14 липня 2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня                 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. 
 
25 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапуля Н. П., подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження. 
 
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапуля Н. П., в касаційній скарзі заявлено клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду                      від 14 липня 2020 року отримано нею 28 липня 2020 року (на підтвердження наведеного надано копію поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором 4900083991874 та витяг з сайту «Укрпошта»). 
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвалених у цій справі судових рішень свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення, оскільки копію оскаржуваної постанови апеляційного суду від 14 липня 2020 року заявник отримала 28 липня 2020 року. 
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапуля Н. П., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області                           від 16 січня 2020 року в частині, в якій задоволено позовні вимоги про: визнання недійсним та скасування свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 23 грудня 1992 року Павлоградською районною державною адміністрацією; про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що  розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 25 грудня 1992 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4959; про визнання недійсним та скасування договору дарування, укладеного між ОСОБА_4 (даритель) і ОСОБА_2 (обдарована), посвідчений 13 січня               1993 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 46, згідно з яким ОСОБА_4 подарувала             ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін; постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року скасувати та залишити в силі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області                    від 16 січня 2020 року в тій частині, в якій воно не скасовано судом апеляційної інстанції. 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах,  викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду                      від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 22 січня 2020 року у справі            № 910/1809/18 та від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19  (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 як особа з інвалідністю І групи звільнена від сплати судового збору, що підтверджується копією довідки МСЕК від 23 червня 2018 року серії 12 ААБ                          № 003329.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапуля Наталія Петрівна, задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня                 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапуля Наталія Петрівна, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.
 
Витребувати з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 185/3687/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Павлоградська районна державна адміністрація, Друга павлоградська державна нотаріальна контора, про витребування майна.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                        С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                        Є. В. Коротенко