Номер провадження: 33/813/707/20
Номер справи місцевого суду: 501/2778/19 
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        19.06.2020 року                                                                  м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
- ОСОБА_1 ,
-ОСОБА_2,
-представника ОСОБА_2 - Данилюк Н.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 лютого 2020 року провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 цього Кодексу. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,  ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 лютого 2020 року та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що місцевий суд ухилявся від з`ясування фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до їх вивчення, що потягло за собою закриття провадження у справі без встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вказує апелянт, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями водіїв та даними щодо пошкоджень транспортних засобів тощо. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на можливість закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 124 КУпАП лише за умови встановлення судом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому, апелянт наголошує, що КУпАП не містить норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 124 КУпАП. Апелянт вказує, що аналіз ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладання адміністративного стягнення. Також, апелянт зазначає, що закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. А тому, апелянт вважає, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення за своєю суттю є закриття справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність визнання вини.
Судове засідання суду апеляційної інстанції проводилось в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Кіровського районного суду м. Кіровограда.
Дослідивши уважно матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених в цій постанові.
Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 095238 від 02.08.2019 року, ОСОБА_1 02 серпня 2019 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ», д.з. НОМЕР_1 , по вул.1-го Травня, 42, в м.Чорноморську Одеської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «SKODA», д.з. НОМЕР_2 , який виконував розворот ліворуч зі смуги попутної його руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 
До матеріалів адміністративного провадження долучено:
- схему ДТП, яка сталася 02.08.2019 року у м. Чорноморську по вул. 1-го Травня, 42, з якої вбачається розташування транспортних засобів, а також характер технічних пошкоджень;
- пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Апеляційним судом встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП надійшли до місцевого суду - 15.08.2019 року (а. с. 5). 
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 24 вересня 2019 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого чт. 124 КУпАП, повернуто до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області для належного оформлення. 
Вказана постанова суду вмотивована тим, що в матеріалах справи відсутні всі необхідні дані, а також наявні протиріччя в поясненнях учасників ДТП та свідків, що позбавляє суд зробити однозначний законний та обґрунтований висновок про наявність чи відсутність вини конкретної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому матеріали справи повернуті до відділення поліції для проведення додаткової перевірки та належного дооформлення. 
Після додаткової перевірки інформації Чорноморським відділенням поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП були повернуті до місцевого суду для прийняття рішення - 08.11.2019 року та надійшли до суду - 27.11.2019 року (а. с. 29). 
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повторно повернуто до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області для належного оформлення. Постанова обґрунтована тим, що зазначені у постанові судді від 24.09.2019 року недоліки виправлені не були. 
Після додаткової перевірки інформації Чорноморським відділенням поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП були повернуті до місцевого суду для прийняття рішення та надійшли до суду - 20.02.2020 року (а. с. 35).
Таким чином, на момент повернення до суду - 20.02.2020 року, матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а саме строк накладення адміністративного стягнення, закінчився, оскільки відповідно до протоколу ОБ № 095238 від 02.08.2019 року адміністративне правопорушення мало місце 02.08.2019 року. 
Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
Пункт 7 частини 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Стаття 6 пункту 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З аналізу даної норми вбачається, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.
Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія, в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпцій факту і права.
Проаналізувавши норми національного закону та, враховуючи конвенційні положення стосовно строків давності, суд апеляційної інстанції, використовуючи право, надане судам загальної юрисдикції тлумачити зазначені норми для цілей подолання суперечної правозастосовної практики, яка послабляє гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу, дійшов до наступного висновку.
Строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення, за закінченням строку давності, що передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та встановити вину ОСОБА_1 , закривши провадження у справі відносно останнього з підстави, яка не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Однак, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наводить інші, не досліджені місцевим судом докази, якими б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи апеляційним судом.
Тобто, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, який не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Відповідно до практики Суду з прав людини, строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11).
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою, а підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Апеляційний суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.08.2019 року, не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. 
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25 лютого 2020 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе