УХВАЛА

08 вересня 2020 року 
Київ
справа №0440/6877/18
адміністративне провадження №К/9901/20013/20
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: 
суддя-доповідач - Гусак      М.Б., судді -  Пасічник С.С., Гімон М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників ДПС (правонаступника Головного управління ДФС) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №0440/6877/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

6 серпня 2020 року Офіс великих платників ДПС звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №0440/6877/18.

Касаційна скарга не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті                  328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для  висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції  було  застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Окрім того, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення у ній норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Колегія суддів вважає, що наведені скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання скаржником вимог пункту                    4 частини 2 статті 330 КАС України.

Крім того, згідно з приписами частини першої     статті 329 КАС України     касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року ухвалена  у відкритому судовому засіданні, повний текст складено 1 листопада 2019 року. Разом з тим, касаційну скаргу на судові рішення скаржник подав 6 серпня 2020 року.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою     статті 333 КАС України.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та програми «Діловодство спеціалізованого суду», скаржник вперше звернувся до суду з касаційною скаргою  2 грудня 2019 року, яка була повернута ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019  року.

Вдруге з касаційною скаргою скаржник звернувся лише 22 липня 2020 року, тобто через сім місяців після повернення попередньої. Верховний Суд ухвалою від                          27 липня 2020 року касаційну скаргу повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

Втретє з касаційною скаргою скаржник звернувся 6 серпня 2020 року та заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. На обґрунтування останнього скаржник посилається на те, що, вже звертався з касаційними скаргами до Верховного Суду, проте вони були повернуті через невідповідність вимогам статті 330 КАС України. Також скаржник посилається на те, що право на касаційне оскарження реалізується ним під час дії карантину встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а строк на касаційне оскарження, продовжується на строк дії такого карантину.

Однак, вказані підстави не можуть бути визнані судом як поважні. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року", яким, серед іншого, внесені зміни до     КАС України, набрав чинності 2 квітня 2020 року. Тоді як строк на касаційне оскарження рішень у цій справі сплинув 30 листопада 2019 року, до набрання цим законом чинності.

З часу первинного повернення касаційної скарги (ухвала Верховного Суду від                     27 грудня 2019 року) до дня подачі третьої касаційної скарги (6 серпня 2020 року) минуло 9 місяців.

Поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку касаційного оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі. Скаржником таких причин не наведено.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для реалізації права на оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Зважаючи на наведене, касаційна скарга залишається без руху із наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції клопотання, в якому вказати інші підстави для поновлення строку касаційного оскарження з доказами на підтвердження вказаних обставин та обґрунтувати підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України, 

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників ДПС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №0440/6877/18 залишити без руху.

2. Встановити особі, що подала касаційну скаргу, для усунення зазначених недоліків десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.

3. Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	 підпис	М.     Б. Гусак	
 	 підпис	С.   С.  Пасічник	
 	 підпис	М. М.     Гімон