Справа №939/1006/20                                         Головуючий в суді І інстанції - Стасенко Г.В.
Провадження №33/824/3295/2020                                                        Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
12 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю захисника Пазюка Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Федорова Д.С., на постанову Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. на користь держави.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 30.05.2020 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, на автодорозі Т-10-05 «Пісківка-Кухарі» в Бородянському районі Київської області керувала автомобілем «Ford B-MAX» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Федоровим Д.С. подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, через що вказане рішення суду підлягає скасуванню, а справа - закриттю. 
Зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 30.05.2020 року її було зупинено працівниками патрульної поліції та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», однак через словесний конфлікт, що виник між ОСОБА_1 та поліцейськими, у неї виникли сумніви щодо їх упередженості, а тому ОСОБА_1 відмовились від проходження огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», оскільки мала бажання пройти огляд на сп`яніння у компетентного лікаря в медичному закладі. Однак, працівниками поліції не направлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння.
Вищевикладені обставини не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду у лікаря-нарколога, після її незгоди пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», свідчить про недотримання встановленого законом порядку такого огляду.
Крім того, захисником Пазюком Є.С. було подано доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначив, що ОСОБА_1 не було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було відмовлено у її проханні скористатися захистом адвоката та безпідставно розцінено його як відмову від проходження огляду.
 
ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подала, однак забезпечила явку свого захисника - адвоката Пазюка Є.С.
Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Пазюка Є.С. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №431071 від 30.05.2020 року, ОСОБА_1 30.05.2020 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, на автодорозі Т-10-05 «Пісківка-Кухарі» в Бородянському районі Київської області керувала автомобілем «Ford B-MAX» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України.
Факт роз`яснення їй прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституцією України та ст.286 КУпАП ОСОБА_1 підтвердила власним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. 
При цьому відмова ОСОБА_1 він проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.05.2020 року (а.с.3,4), відповідно до яких, вони підтвердили, що 30.05.2020 року о 14 год. 20 хв. на автодорозі Т-10-05 «Пісківка-Кухарі» в Бородянському районі, вони були запрошені співробітниками поліції, в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №431071 за ч.1 ст.130 КУпАП, відносно водія ОСОБА_1 . В їх присутності вищевказаний водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Alkotest 6810 Drager Aram» та пройти медичне освідчення на стан сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі
Також, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції у ввічливій формі було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або поїхати до медичного закладу, який розташований у смт. Бородянка, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак вона категорично відмовилась проходити огляд у присутності двох свідків. Будь-яких обставин, що свідчили б про вчинення неправомірних дій працівниками поліції на вказаному відеозаписі не зафіксовано.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чим порушено вимоги ч.3 ст.266 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки в повній мірі спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Крім того, доводи апеляційної скарги, про те, що при оформленні протоколу було порушено право на захист ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки нормами КУпАП не передбачена обов`язкова участь адвоката при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, будь-яких перешкод ОСОБА_1 для залучення нею захисника працівники поліції не чинили та ними було роз`яснено, що у відповідності до ст.268 КУпАП, вона має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на неї стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Федорова Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.
Постанову Бородянського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О. Габрієль