Справа № 464/1256/20                                Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І. 
Провадження № 33/811/777/20                  Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 14 травня 2020 року, 

встановив:

цією постановою відмовлено у задоволенні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 про направлення справи для розгляду до Яворівського районного суду Львівської області.
ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
Згідно постанови, ОСОБА_1 28.02.2020 о 22:40 год. на вул. Стрийська, 45 у м. Львові, керував автомобілем марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року, оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову постанову про закриття провадження за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що викладені в оскаржуваній постанові обставини ніби-то вчиненого ним правопорушення не відповідають дійсності, а через грубе порушення суддею правил судового розгляду справи він не зміг надати відповідні пояснення та подати докази, які спростовують йоговину в інкримінованому правопорушенні.
Вважає, що висновок суду є неправильним, оскільки він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» не був згідний, однак поліцейськими не було запропоновано проведення такого огляду лікарем у відповідному лікувальному закладі охорони здоров`я.
На думку апелянта, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення було допущено порушення вимог ст.266 КУпАП, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом.
Наголошує, що через запроваджені карантинні заходи щодо запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, припиненням транспортного сполучення по території Львівської області, відсутністю в його користуванні транспортного засобу, він був позбавлений можливості прийняти участь в судовому розгляді справи в Сихівському районному суді м.Львова, враховуючи моє місце проживання, неодноразово направляв клопотання про скерування справи для розгляду по суті до Яворівського районного суду Львівської області, однак в задоволенні таких клопотань було безпідставно відмовлено, а в подальшому суддею було винесено оскаржувану постанову у його відсутності.
Підкреслює, що оскаржувану постанову від 14.05.2020 року він отримав поштою за місцем проживання 23.05.2020 року, відтак ним пропущено строк на апеляційне оскарження, який визначено протягом десяти днів з дня винесення постанови.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Варениця В.С. не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №7900824783477, №7900824783485, відповідно на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.
Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах санкції вказаної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: тестуванням на алкоголь, проведеним за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» від 28.02.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (Е – 0, 70 ‰); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків, які підтвердили факт проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, огляду на стан алкогольного сп`яніння та результати такого огляду, відеозаписом з реєстраторів інспекторів патрульної поліції, а також копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПР18 №418119 від 28.02.2020, що стало причиною зупинки.
Згідно ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, згідно ч.2 ч.1 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Відповідно, з врахуванням того, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 вчинено на вул. Стрийська, 45 у м. Львові, що відноситься до території Сихівського району м. Львова, відтак дана справа підсудна Сихівському районному суду м. Львова, а тому покликання апелянта з даного приводу є безпідставними. При цьому, слід наголосити, що вказана вище норма закону є рекомендаційна, а не імперативна.
Щодо доводів апелянта викладених в апеляційній скарзі про розгляд справи у його відсутності, то слід вказати, що з врахуванням принципу судочинства, який зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини та яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції провів судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, однак, ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, а безпідставне умисне затягування справи, що на думку апеляційного суду має місце з боку ОСОБА_1 , нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).
Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови з даного приводу, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, був достовірно обізнаний про час та місце судового засідання, при цьому, за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.
Стосовно доводів апелянта про те, що протокол не є належним доказом, то такі є невмотивованими, безпідставними, при апеляційному розгляді справи такі не підтвердились, на переконання суду протокол складений відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню. 
Оскільки, ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був, копію оскаржуваної постанови ним отримано 23 травня 2020 року, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гончарук Л.Я.