УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 липня 2020 року
м. Київ
справа № 711/10867/14
провадження № 51-3385ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу адвоката    ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року, постановлену в межах кримінального провадження за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі — КК).
Суть питання
З долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду вбачається, що за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 190 КК — на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 190 цього Кодексу — на строк 4 роки; за ч. 4 ст. 191 КК — на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.
Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 02 жовтня 2018 року залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 без змін. 
Захисник ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити резолютивну частину ухвали апеляційного суду, виключивши з її мотивувальної частини посилання суду про спричинення значної матеріальної шкоди потерпілим, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК, та призначити покарання у виді максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією цієї статті.
Також у своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить надати додатковий строк для касаційного оскарження ухвали апеляційного суду. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 була проголошена 02 жовтня 2018 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника було 03 січня 2019 року.
Однак, ОСОБА_4 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, лише 16 липня 2020 року (згідно відміткою поштового відділення на конверті), тобто більш ніж через 1 рік 6 місяців після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Верховний Суд звертає увагу захисника на те, що нормами кримінального процесуального закону, непередбачено можливості надання додаткового строку для касаційного оскарження, як про це вона просить в своїй касаційній скарзі.
Разом з тим, ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Однак, навіть якщо вважати прохання захисника про надання їй додаткового строку для касаційного оскарження ухвали апеляційного суду, клопотанням про поновлення їй строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає, що захисником не наведено жодного обґрунтування щодо поважності пропуску нею строку на касаційне оскарження. 
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини. 
Крім того Верховний Суд зазначає, що укладення угоди з новим захисником не скасовує попередні процесуальні дії та рішення і не є підставою для вчинення нових, а тому вступ у справу іншого захисника не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строків на касаційне оскарження. 
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки захисник ОСОБА_4 не навела жодних доводів щодо поважності причин пропуску нею строку на касаційне оскарження, заявлене нею клопотання не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник подала її після закінчення строку касаційного оскарження, а з її клопотання не вбачається підстав для його поновлення. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення їй строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року.
Повернути касаційну скаргу адвоката    ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                            ОСОБА_3