ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3887/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі № 280/3887/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до Головного управління ДФС у Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0060415006 від 15 травня 2019 р., яким до позивача застосовано штраф на загальну суму 930839,35 грн., винесене відповідачем на підставі акта перевірки №1129/08-01-50-06/42093239 від 18 квітня 2019 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що рішення ДФС України від 29 липня 2019 р. №  36113/6/99-99-11-06-01-25 прийнято з порушенням вимог  Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Мінфіну від 21.10.2015 №916 (далі - Порядок №916), а тому не є рішенням за скаргою позивача на ППР від 15 травня 2019 р. №0060415006. У зв`язку з цим, така скарга вважається повністю задоволеною, а оскаржена ППР - відкликаною. На думку позивача, у його діях відсутній склад податкового правопорушення, необхідний для притягнення його до відповідальності  згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які виписані покупцям - не платникам ПДВ та не надаються покупцю. Зазначає, що головною причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних були об`єктивні причини, які не залежали від позивача, а саме - несправності в роботі програмного забезпечення під час направлення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ТОВ "Запоріжжяелектропостачання".
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. Скаржник вказує, що рішенням ДФС України від 29 липня 2019 р. № 36113/6/99-99-11-06-01-25, яким розглянуло та прийняло рішення не за однією скаргою підприємства, а за чотирма скаргами за різними ППР, прийнято з порушенням приписів Порядку №916), а тому то це рішення не є рішенням за результатом розгляду скарги на ППР від 15 травня 2019 р. № 0060415006. У зв`язку з цим, на думку скаржника, рішення ДФС України за результатом розгляду скарги підприємства на ППР від 15 травня 2019 р. № 0060415006 контролюючим органом фактично не прийнято, тому відповідно до пункту 4 Розділу VII Порядку №916 скарга на ППР від 15 травня 2019 р. № 0060415006 вважається є повністю задоволеною, а оскаржене ППР - відкликаним. Статтями 195, 197 Податкового кодексу України встановлено перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою та перелік операцій, звільнених від оподаткування, які у взаємозв`язку зі статтею 201 Податкового кодексу України дають можливість зробити висновок стосовно того, що стаття 201 Податкового кодексу України містить три види податкових накладних, які підлягають реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201 статті 201 Податкового кодексу України, серед яких окремим самостійним видом є саме «податкові накладні, які не надаються покупцю». Наведені обставини свідчать про відсутність законних підстав для притягнення  скаржника до відповідальності у вигляді накладення штрафу за порушення строку реєстрації податкових накладних, виписаних в лютому 2019 покупцям - неплатникам ПДВ. Також скаржник зазначає, що він як платник ПДВ, мав право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних лише на суму, обчислену за формулою, яка наведена в пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України з урахуванням приписів пункту 200-1.9 статті 200-1 Податкового кодексу України. Податкові накладні реєструвалися з порушенням встановленого податковим законодавством терміну у зв`язку з помилками в роботі програмного забезпечення, що вказує на відсутність вини в діях скаржника.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Представник відповідача просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів юридичних осіб Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, у порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до початкових накладних Єдиному державному реєстрі податкових накладних з датою виписки січень-лютий 2019 платника ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", за результатами якої складено акт №1129/08-01-50-06/42093239 від 18 квітня 2019 р. камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН (а.с.21-23). За наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, встановлених пунктом  201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: перевищення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність  платника передбачена пунктом 120-1.1 статтею 120-1 Податкового кодексу України, а саме накладення штрафу в розмірі 10 та 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів та від 31 до 60 календарних днів. На підставі висновків акту перевірки  прийнято податкове повідомлення-рішення №0060415006 від 15 травня 2019 р., яким до позивача за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 9308392,39 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 930839,35 грн. (а.с.24).Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивачем до ДФС України подано скаргу вих. №   825 від 24 травня 2019 р., на яку рішенням ДФС України №   36113/6/99-99-11-06-01-25 від 29 липня 2019 р. надано відповідь, якою скаргу залишено без задоволення, оскаржуване рішення без змін (а.с.31-33).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 201.10 статті 200 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України  визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
Актом перевірки №1129/08-01-50-06/42093239 від 18 квітня 2019 р. встановлено порушення вимог, встановлених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - перевищення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Позивачем не спростовано факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік яких міститься в акті перевірки від акта перевірки №1129/08-01-50-06/42093239 від 18 квітня 2019 р.
Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що податкові накладні, які зареєстровані з порушенням строку, є «податковими накладними, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою», що свідчить про відсутність підстав для не застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію таких податкових накладних.
Посилання скаржника на порушення ДФС України вимог Порядку №916 під час прийняття рішення №   36113/6/99-99-11-06-01-25 від 29 липня 2019 р. колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішення ДФС України №  36113/6/99-99-11-06-01-25 від 29 липня 2019 р. не було оскаржено у судовому порядку.  
Крім того, зміст вказаного рішення ДФС України відповідає вимогам Розділу IX Порядку №916. Отже, в даному випадку, рішення ДФС України №   36113/6/99-99-11-06-01-25 від 29 липня 2019 р. не можна вважати таким, що не прийнято, та відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених  пунктом 4 Розділу VII Порядку №916.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. в адміністративній справі № 280/3887/19 -  залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 червня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук