Постанова 
Іменем України 
 
29 вересня 2020 р.
м. Київ
 
Справа №713/970/18
Провадження № 51-4336 км 19
 
Верховний Суд  колегією суддів другої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого               ОСОБА_1 ,
суддів:                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретаря 
судового засідання   ОСОБА_4 ,
 
за участю:
прокурора                   ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 на вирок Чернівецького апеляційного суду від   03 березня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120182260060000130, за обвинуваченням 
 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Волока Вижницького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
 
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ч. 3   ст. 72 КК України покарання призначене за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2015 року у виді штрафу в розмірі 850 грн виконувати самостійно.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні. 
 
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 19 червня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
 
Постановою колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23січня 2020 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_8  скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Чернівецьким апеляційним судом вирок місцевого суду в частині звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України скасовано і постановлено свій вирок від 03 березня 2020 року, яким засуджено ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
У решті вирок залишено без змін.
 
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 10 квітня 2018 року, приблизно о 16 год, проник до підсобного приміщення, розташованого на території господарства по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_6 майно на загальну суму 887, 73 грн. 
 
Вимоги касаційних скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 – адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість і просить призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, всупереч вимогам закону не врахував всіх обставин, які мають правове значення для вирішення питання щодо призначеного судом покарання. Вважає, що призначене засудженому покарання у виді арешту на строк 3 місяці, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та є м`яким.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор вважає касаційну скаргу представника потерпілого обґрунтованою і просить її задовольнити.
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку. 
 
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення
у межах касаційної скарги.
 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. 
 
Доводи касаційної скарги представника потерпілого про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК  України є безпідставними.
 
Згідно зі ст. 69 КК України суд вправі застосувати її положення і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті), лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з обов`язковим урахуванням особи винного.

Так, апеляційний суд, змінюючи вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання та призначаючи його із застосуванням ст. 69 КК України, урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують покарання, та належним чином мотивував своє рішення в цій частині. 
 
З матеріалів справи вбачається, що, призначаючи засудженому ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким, тяжких наслідків від вчиненого не настало, дані про особу         ОСОБА_8 , який позитивно характеризується, раніше судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав: повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.
 
Такий висновок суду щодо можливості застосування  ст. 69 КК України вмотивований, а переконливих й достатніх аргументів, які б доводили зворотнє, касаційна скарга не містить. 
 
Однак, погоджуючись з можливістю застосування ст. 69 КК України, колегія суддів не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що призначене  ОСОБА_8 покарання у виді арешту, яке не передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів.
 
Так, призначаючи  ОСОБА_8 покарання у виді арешту суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки тому, що останній вчинив тяжкий, умисний корисливий злочин. При цьому суд також належно не врахував попередню соціальну поведінку засудженого, направлену на вчинення умисних кримінально-караних діянь проти власності. 
 
На думку колегії суддів, ці обставини свідчать про те, що призначене  ОСОБА_8 покарання у виді арешту є м`яким і не буде сприяти виправленню засудженого.
 
За таких обставин вирок апеляційного суду постановлено з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
 
Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції, суду необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 перевірити обґрунтованість доводів касаційної скарги представника потерпілого та постановити законне, обґрунтоване і мотивоване рішення.
 
В разі підтвердження обсягу обвинувачення, за яким  ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено, призначене йому покарання у виді арешту слід вважати м`яким.
 
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України, Суд
 
у х в а л и в:
 
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
 
Вирок Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року щодо  ОСОБА_8  скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
 
Постанова Верховного Суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                 ОСОБА_3