ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2964/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                            суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління ДПС у Кіровоградській області    	
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 13.02.2020р. у справі №340/2964/19	
за  позовом:	ОСОБА_1   	
до: про:	Головного управління ДПС у Кіровоградській області     визнання протиправною та скасування вимоги про сплату,- 	

ВСТАНОВИВ:

20.11.2029р. ОСОБА_1  за допомогою поштового зв`язку звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з  адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі – ГУ ДФС у Кіровоградській області) про визнання протиправною та скасування вимоги / а.с. 3-9/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2019р.   за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі  №340/2964/19 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику  (повідомлення ) сторін /а.с. 1/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що йому  у листопаді   2019р. стало відомо про те, що з його заробітної плати щомісячно у розмірі 20% до виплати загальної сими боргу  здійснюється відрахування, підставою для відрахувань стали дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.10.2019р. , що винесені заступником начальника відділу Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області по виконавчих провадженнях ВП №58910404 та ВП №60367908. 
Звернувшись до   Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області отримав копію постанови від 16.04.2019р. про відкриття відносно нього виконавчого провадження ВП №5810404 за вимогою  №Ф-97734-53 У від 09.11.2018р.   про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 15819,54 грн., складену ГУ ДФС у Кіровоградській області та копію постанови від 23.10.2019р. по виконавчому провадженню ВП №58910404 за вимогою  №Ф-97734-53 У від 14.05.2019р.   про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 5211,36 грн., складену ГУ ДФС у Кіровоградській області , вважає ці вимоги податкового органу на суму боргу 15819,54 грн. та 5211,36 грн.  необґрунтованими та безпідставними, оскільки він не здійснював підприємницької діяльності та не отримував доходи від такої діяльності,  з 01.12.1995р. по теперішній час офіційно працевлаштований, як найманий працівник ,  отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, з якої щомісячно нараховується і сплачується ЄСВ, тому просив визнати протиправною та скасувати вимоги №Ф-97734-53 У від 09.11.2018р про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на суму боргу 15819,54 грн. та  №Ф-97734-53 У від 14.05.2019р. про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на суму боргу про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на суму боргу 15819,54 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 13.02.2020р. у справі №340/2964/19 адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) задоволено у повному обсязі (суддя Момонт Г.М.) /а.с. 64-66/.
Головне управління ДПС у Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеним рішення суду, подало апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 20.07.2020р. /а.с. 78-80/, до якої додано клопотання:
-           про  здійснення процесуального правонаступництва;
-           про  поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі /а.с. 81, 95/.   
Матеріали адміністративної справи №340/2964/19 з вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача надійшли до суду апеляційної інстанції 07.08.2020р. /а.с. 76/. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020р. у справі №340/2964/19 здійснено у справі процесуальне правонаступництво та замінено відповідача у справі - Головне управління ДФС у Кіровоградській області, правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській     області, поновлено Головному управлінню     Державної податкової служби у Кіровоградській області строк апеляційного оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2020р. в адміністративній справі №340/2964/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 13.02.2020 у даній справі /а.с. 101/ та ухвалою суду від 10.08.2020р. справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 22.09.2020р. /а.с. 102/, про що судом апеляційної інстанції у спосіб визначений чинним процесуальним законодавством було повідомлено учасників справи /а.с. 104,105/.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач з 27.01.1994р. по 15.11.2019р. був зареєстрований як фізична особа –підприємець.
Відповідачем у справі відносно ОСОБА_1 , позивача у справі, була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97734-53 У від 09.11.2018р.   на загальну суму 15819,54 грн.  /а.с. 15/ та сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97734-53 У від 14.05.2019р.      на загальну суму 5211,36 грн. /а.с. 19/. 
І саме вищезазначені вимоги відповідача є предметом оскарження у цій справі, оскільки позивач вважає їх протиправними з огляду на те, що позивач не здійснював підприємницької діяльності, а відповідно і не отримував доходу від такої діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є найманим працівником з 01.12.1995р., що підтверджується записами в трудовій книжці /а.с. 22-23/.
Відповідно до виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України  індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка сформована  18.11.2019р. роботодавцями за застраховану особу ОСОБА_1  сплачувався за основним місцем роботи єдиний  внесок за період з 2011р. по 2019р. /а.с. 27-28/.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені нормами       Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон) 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктом 2 ч.1 ст. 7 Закону  єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Таким чином, особа зареєстрована як фізична особа-підприємець зобов`язана сплачувати єдиний внесок у визначеному Законом  розмірі.
Пунктом 1 ч.1 ст. 4 Закону передбачено, що            платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 цього Закону - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).
Як вбачається з виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України  індивідуальних відомостей роботодавцями за застраховану особу ОСОБА_1  сплачувався за основним місцем роботи єдиний  внесок за період з 2011р. по 2019р. 
Колегія суддів, приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, та встановлені судом під час розгляду справи на підставі наданих учасниками справи доказів фактичні обставини справи, враховуючи, що  роботодавцями за застраховану особу ОСОБА_1  сплачувався за основним місцем роботи єдиний  внесок за період з 2011р. по 2019р., а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97734-53 У від 09.11.2018р.   та №Ф-97734-53 У від 14.05.2019р.            
Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовому висновку Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №440/2149/19 від 04.12.2019р., відповідно до якого «особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем».
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права під час апеляційного розгляду справи не було встановлено, тому  вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 13.02.2020р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 13.02.2020р. у справі №340/72964/9–  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано – 22.09.2020р.       
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко