ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" липня 2020 р.           Справа№ 910/15784/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Дикунської С.Я. 
          Станіка С.Р. 

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 (повний текст рішення підписано 06.02.2020)

у справі №910/15784/19 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль»
до  Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про  стягнення 32 965,49 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень
Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (далі - ТОВ «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення 32  965,49 грн вартості нестачі вантажу при перевезенні за залізничною накладною №44578011 у вагонах №53202040, №95439626 та покладення на відповідача 1  872,00 грн витрат за проведення експертизи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, що призвело до нестачі вантажу у двох вагонах, яка виявлена на станції призначення. 
У відзиві на позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в зв`язку із тим, що спірні вагони по прибуттю на станцію призначення були видані одержувачу вантажу та прийняті останнім без зауважень. З моменту видачі вантажу відповідальність залізниці по його збереженню припинилась, а тому, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства.
У відповіді на відзив, позивач зазначив, що виявити нестачу маси вантажу у вагонах, опломбованих запірно-пломбувальними пристроями (далі - ЗПП), було можливо здійснити тільки шляхом зважування вагонів на вагонних вагах, а не при візуальному огляді вагонів під час їх прийняття від залізниці одержувачем; виявити стан вантажу всередині даних вагонів можливо тільки після зняття з вагонів ЗПП та розкриття вагонів, тому підписання пам`яток №1943 та №1946 про передачу вагонів одержувачу 13.05.2019 о 18:30 год, та 19:50 год, не свідчить про відсутність зауважень та не є належним доказом наявності або відсутності вини залізниці.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом
07.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (замовник) було укладено договір №07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.
За умовами п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.
За залізничною накладною №44578011 від 10.05.2019 позивач (відправник) зі станції відправлення Сула Південної залізниці передав відповідачу до перевезення на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці для ТОВ «ДССК» (одержувач) вантаж: зерно кукурудзи насипом загальною масою 537  450 кг у вагонах: №95682886 (маса нетто вантажу 66  450 кг); №95154316 (маса нетто вантажу 69  600 кг); №53202040 (маса нетто вантажу 65  550 кг); №95439626 (маса нетто вантажу 65  250 кг); №95138863 (маса нетто вантажу 66  250 кг); №95077574 (маса нетто вантажу 65  850 кг); №95193017 (маса нетто вантажу 68  500 кг); №95131256 (маса нетто вантажу 70  000 кг).
Відповідно до графи 20 «Пломба (ЗПП)» залізничної накладної №44578011 на усіх вагонах встановлені запірно-пломбувальні пристрої (ЗПП) відправника за вказаними у документі номерами.
Відповідно до відмітки залізниці у графі 49 за актом від 12.05.2019 №255 термін доставки вантажу був збільшений на 2 доби.
Згідно з графами 51-52 залізничної накладної №44578011, ввірений до перевезення вантаж прибув на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці 13.05.2019, та цього ж дня був виданий одержувачу вантажу - ТОВ «ДССК». Місцевим господарським судом встановлено, що вагони прибули на станцію призначення опломбовані непошкодженими запірно-пломбувальними пристроями.
Підтвердженням одержання вантажу 13.05.2019 о 16:43 є підписання ЕЦП залізничної накладної уповноваженою особою одержувача за довіреністю Комаровою Н.О.
Відповідно до пам`яток №1946, №1943 про подавання вагонів, вагони фактично передані вантажовласнику для вивантаження 13.05.2019 о 18:30, о 19:50.
14.05.2019 вантажоодержувач - ТОВ «ДССК» звернувся до начальника станції призначення Миколаїв-Вантажний із заявою №375/19 про проведення комісійної перевірки та складення комерційних актів щодо виявленої недостачі маси вантажу у вагонах № 53202040, № 95439626. За твердженнями вантажоодержувача, він виявив різницю із вагою відправника в сторону зменшення (недостача маси вантажу), а саме у двох вагонах:  вагон №53202040 - різниця в сторону зменшення на 4450 кг; вагон №95439626 - різниця в сторону зменшення на 2700 кг.
Листом №187/М від 14.05.2019 заступником начальника станції Миколаїв-Вантажний повідомлено вантажоодержувачу про відсутність підстав для комісійної видачі вагонів відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України, враховуючи технічно справний стан вагонів № 95439626, № 53202040.
14.05.2019 у зв`язку з відмовою начальника станції здійснити комісійну перевірку та скласти комерційний акт, одержувачем вантажу, ТОВ «ДССК», подано письмову скаргу начальнику дирекції залізничних перевезень в порядку ст. 16 Правил складання актів, в якій оскаржено відмову та виявлено прохання невідкладно до 10:00 год 15.05.2019 надати розпорядження (вказівку) про складання відповідних комерційних актів щодо виявлення невідповідності (недостачі) маси вантажу у вагонах №53202040, №95439626 в сторону зменшення.
15.05.2019 начальник Дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» листом №ДН5-07/363 відмовив у задоволенні скарги з огляду на відсутність об`єктивних підстав відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України для здійснення комісійної видачі вантажу.
Листом №379/19 від 15.05.2019 вантажоодержувачем запропоновано начальнику станції призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) направити уповноваженого представника станції для прийняття участі у комісійній видачі та перевірці вантажу у вагонах №53202040, №95439626 на території одержувача вантажу за участю експерта регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області, час початку проведення експертизи 15.05.2019 о 12:00 год.
15.05.2019 Регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області за участю представників вантажоодержувача та вантажовідправника було здійснено перевірку стану вантажу, у т.ч. після зняття пломб і розкриття верхніх завантажувальних люків, а також проведено переважування  вагонів-зерновозів №53202040, №95439626, про що складено експертом Регіональної ТПП Миколаївської області акт експертизи №120-619 від 15.05.2019 за участю представників вантажовідправника ТОВ «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» та вантажоодержувача ТОВ «ДССК».
Актом експертизи встановлено, що вагони опломбовані непошкодженими ЗПП, номери яких відповідають вказаним у накладній, у вагоні №53202040  на другому (від драбини) розвантажувальному люкові, зі сторони запірних штурвалів, в місцях прилягання кришок до корпусів люків, виявлено затиснуте зерно кукурудзи, у вагоні №95439626 на другому (від драбини) розвантажувальному люкові, зі сторони протилежної від запірних штурвалів, в місці прилягання кришки до корпуса люка, виявлено затиснуте зерно кукурудзи, на першому (від драбини) розвантажувальному люкові, зі сторони протилежної від запірних штурвалів, в місці прилягання кришки до корпуса люка, видніється зерно кукурудзи в шпарині, просипання вантажу з вагонів немає. Після зняття пломб і розкриття  верхніх завантажувальних люків встановлено, у вагоні №53202040 в районі  між другим і третім  та третім і четвертим (від драбини) завантажувальними люками, маються  заглиблення вантажу у вигляді воронок зі стіканням в сторону запірних штурвалів, по інших частинах вагону  вантаж має рівну поверхню; у вагоні №95439626 в районі третього (від драбини) завантажувального люка, мається  заглиблення вантажу у вигляді воронки зі стіканням в сторону протилежне запірних штурвалів, по інших частинах вагону  вантаж має рівну поверхню.
За результатом переважування вагонів за участю представника відправника ТОВ «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» у портовому терміналі на сертифікованих залізничних вагах ТОВ «ДССК» Зерновий склад, складено внутрішні акти загальної форми, відповідно до яких визначено різницю маси вантажу у вагоні №53202040 у бік зменшенні на 4  600 кг, у вагоні №95439626 у бік зменшення на 2  600 кг.
Згідно з довідкою про кількість та вартість вантажу №827 від 29.10.2019, виданої вантажовідправником Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль», вартість однієї метричної тони вантажу - зерна кукурудзи, який був відправлений відповідно до накладної №44578011, становить 4  750,00 грн з ПДВ.
Судом першої інстанції також встановлено, що на залізничній накладній №44578011 від 10.05.2019 міститься переуступний напис засвідчений підписами генерального директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою ТОВ «ДССК» (вантажоодержувача) про передачу права на пред`явлення претензії та позову ТОВ «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (вантажовідправнику).

3. Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» 31  093,49 грн вартості нестачі вантажу та 1  921,00 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказів наявності підстав для звільнення залізниці від відповідальності за втрату вантажу відповідачем суду не надано. Судом прийнято до уваги акт експертизи, складений Регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області в якості доказу, який засвідчує нестачу вантажу та підтверджує стан вагонів, в результаті якого виникла нестача, а також довідку про вартість вантажу, та зроблено висновок про те, що розрахунок вартості вантажу, якого не вистачає, є правильним та обґрунтованим. 
Судом першої інстанції також враховано ту обставину, що відповідач був повідомлений про час та місце приймання вантажу за участі експерта Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області, однак не скористався своїм правом бути присутнім при перевірці стану вантажу, який надійшов у спірних вагонах.
Разом з тим, місцевим господарським судом було відхилено клопотання позивача про покладення на відповідача 1  872,00 грн витрат за проведення експертизи, з огляду на недоведеність факту надання послуг та понесення цих витрат у заявленому розмірі, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог лише у розмірі 31  093,49 грн вартості нестачі вантажу.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/15784/19, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник посилається на п. 110 Статут залізниць України та вказує, що відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту одержання вантажу одержувачем. Відповідач стверджує, що оскільки факт отримання відповідачем вантажу підтверджений підписом одержувача у пам`ятках №1946 та №1943 про подавання вагонів форми ГУ-45, наявність вини залізниці за скаргою, пред`явленою після дати отримання вантажу, позивачем не доведена.
АТ «Українська залізниця» стверджує про технічну справність спірних вагонів, та зазначає, що вагони були видані одержувачу без зауважень та були відправлені на станцію наступного навантаження, що, на думку відповідача, підтверджує їхню технічну справність. Відповідач вважає, що він звільнений від відповідальності за нестачу вантажу на підставі п. а) ст. 111 Статуту залізниць України. 
Також, скаржник вказує, що не мав обов`язку складати комерційний акт, оскільки такий обов`язок виникає лише у випадку, коли залізниця згідно зі ст. 52 Статуту залізниць України зобов`язана перевірити масу, кількість місць та стан вантажу, а той час як вагони, завантажені відправником та ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, видаються одержувачу без перевірки їх маси, стану і кількості місць. 
Крім того, відповідач вважає, що акт експертизи, наданий позивачем, не є належним доказом у справі, оскільки: експертом у порушення п. 30 Правил видачі вантажів в акті не зазначено жодного нормативно-правового акту чи стандарту, на підставі якого зроблені висновки; з акту неможливо встановити, чи є експерт Торгово-промислової палати експертом у розумінні ст. 98 ГПК України та чи має право Регіональної Торгово-промислової палати  (далі - РТПП) Миколаївської області проводити товарознавчу експертизу.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав того, що відповідач помилково посилається на ст. 924 ЦК України та п. 110 Статуту залізниць України, оскільки в цих нормах йдеться про припинення відповідальності залізниці за збереження вантажу після видачі вантажу одержувачу, а не про звільнення від відповідальності за втрату вантажу під час перевезення. Також стверджує, що факт прийняття вантажоодержувачем вантажу не доводить відсутності вини відповідача у нестачі вантажу, зданого їй до перевезення. Відповідач вказує на те, що виявити нестачу маси вантажу у спірних опломбованих вагонах можливо лише шляхом зважування вагонів на вагонних вагах, а не при візуальному огляді вагонів під час їх прийняття. 
ТОВ «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» стверджує, що спірні вагони прибули на станцію призначення у технічно несправному стані, що підтверджується актом експертизи, проведеної Регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом
АТ «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/15784/19. Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про витребування доказів, а саме завіреної копії статуту Регіональної торгівельно-промислової палати Миколаївської області, завіреної копії «Методики проведення товарознавчих експертиз експертами торгово-промислової палати України» СОУ 94.1-000016934-001:2005, витягу з реєстру експертів Системи «ТПП Експерт України» щодо експерта Полежаєва А.В. та завіреної копії посадової інструкції експерта РТПП Миколаївської області Полежаєва А.В.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/15784/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/15784/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами доплати судового збору у встановленому законом розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/15784/19, клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» про витребування доказів залишено без задоволення. Справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/15784/19 до закінчення його перегляду у апеляційному порядку. 

7. Джерела права й акти їх застосування
Цивільний кодекс України
За змістом статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні»
Частиною 1 статті 11 Закону встановлено, що торгово-промислові палати України мають право, зокрема, проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Положеннями статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; иприбуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.
За приписами ст. 53 Статуту залізниць України якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу,  псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, станція призначення зобов`язана визначити обсяг фактичної недостачі,  міру псування або пошкодження вантажу. У разі потреби в здійсненні експертизи вантажу  залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів
Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. 
Згідно з п. а) ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.
Приписами статті 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Положеннями статті 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.
Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.
Підпунктом б) статті 130 Статуту залізниць України встановлено, що право на пред`явлення претензій та позовів до залізниць має вантажоодержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644
За змістом п. 30 Правил видачі вантажів у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує незалежних експертів, які відповідно до законодавства мають право на проведення експертизи. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції). Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача. Одержувач має право взяти участь у експертизі вантажу. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті.
Результати експертизи повинні бути мотивованими з посиланням на нормативно-правові акти, стандарти і не можуть ґрунтуватися на припущенні про причини недостачі, псування або пошкодження вантажу.
У разі незгоди з висновками експерта учасників експертизи або одержувача начальник станції призначає повторну експертизу з відміткою про це в акті експертизи із зазначенням мотивів.

Господарський процесуальний кодекс України
За приписами частин 1-3  статті 13 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Аналогічна норма міститься у ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 1  статті 14 Господарського процесуального кодексу України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього  Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За визначенням частини 1  статті 73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

8. Позиція апеляційного суду
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору №07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018 по залізничній накладній №44578011 залізниця здійснила перевезення вантажу насипом: зерно кукурудзи у вагонах №53202040, № 95439626. Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що вагони прибули на станцію призначення опломбовані непошкодженими запірно-пломбувальними пристроями. При цьому при первинному переважуванні вагонів брутто одержувачем виявлено нестачу вантажу у вагонах і невідкладно повідомлено залізницю про ці обставини з проханням провести комісійну перевірку та видачу вантажу зерна кукурудзи, скласти комерційні акти.
За змістом ст. 129 Статуту залізниць України комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.
За приписами статті 53 Статуту залізниць України та згідно з пунктом 30 Правил видачі вантажів у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знижено його вартість, залізниця за власною ініціативою чи на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза провадиться в присутності начальника станції, його заступника або іншого уповноваженого начальником станції працівника. Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача, який має право взяти участь в експертизі вантажу.
Натомість у разі, якщо станція призначення ухиляється від пред`явлення вантажу до експертизи, у тому числі на письмову вимогу одержувача, останній має право оскаржити таку відмову і сам пред`явити вантаж до експертизи, повідомивши про час її проведення станцію призначення. У разі відсутності доказів такого повідомлення акт експертизи, складений без участі відповідного представника залізниці, не може вважатися належним доказом у господарському спорі. 
Судом першої інстанції встановлено, що вантажоодержувач заявою №375/19 від 14.05.2019 повідомив начальника станції Миколаїв-Вантажний Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» про обставини невідповідності маси вантажу у вагонах, які прибули на станцію Миколаїв-Вантажний, даним, зазначеним у накладній №44578011, та просив засвідчити факт недостачі вантажу у вагонах комерційним актом за участю представника станції. Однак начальник станції Миколаїв-Вантажний Регіональної філії «Одеська залізниця» відмовив у складанні комерційного акта, з огляду на що вантажоодержувач оскаржив дії начальника станції, звернувшись зі скаргою начальника дирекції залізничних перевезень в порядку ст. 16 Правил складання актів, в якій просив прийняти міри для засвідчення факту нестачі вантажу по прибуттю вагонів комерційним актом, однак в задоволенні скарги вантажоодержувачу було відмовлено. Листом №379/19 від 15.05.2019 вантажоодержувачем запропоновано начальнику станції призначення Миколаїв-Вантажний направити уповноваженого представника станції для прийняття участі у комісійній видачі та перевірці вантажу у вагонах №53202040, №95439626 на території одержувача вантажу за участю експерта регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області. Втім, залізниця комерційний акт щодо факту нестачі вантажу не склала, правом взяти участь у перевірці вантажу не скористалася.
З огляду на викладене, відповідно до статті 129 Статуту залізниць України залізниця, яка була повідомлена вантажовідправником про факт нестачі вантажу, зобов`язана була скласти комерційний акт щодо засвідчення в ньому обставин нестачі вантажу у вагонах, однак необґрунтовано відмовила у складанні цього акту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.01.2020 у справі №910/5280/19.
Як вбачається з матеріалів справи, факт нестачі вантажу був встановлений Регіональною Торгово-промисловою палати Миколаївської області за результатами проведеної експертизи вагонів з вантажем, про що експертом Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області був складений акт експертизи №120-619 від 15.05.2019. Згідно з цим актом у вагоні №53202040  на другому (від драбини) розвантажувальному люкові, зі сторони запірних штурвалів, в місцях прилягання кришок до корпусів люків, виявлено затиснуте зерно кукурудзи, у вагоні №95439626 на другому (від драбини) розвантажувальному люкові, зі сторони протилежної від запірних штурвалів, в місці прилягання кришки до корпуса люка, виявлено затиснуте зерно кукурудзи, на першому (від драбини) розвантажувальному люкові, зі сторони протилежної від запірних штурвалів, в місці прилягання кришки до корпуса люка, видніється зерно кукурудзи в шпарині, просипання вантажу з вагонів немає. Після зняття пломб і розкриття  верхніх завантажувальних люків встановлено, у вагоні №53202040 в районі  між другим і третім  та третім і четвертим (від драбини) завантажувальними люками, маються  заглиблення вантажу у вигляді воронок зі стіканням в сторону запірних штурвалів, по інших частинах вагону  вантаж має рівну поверхню; у вагоні №95439626 в районі третього (від драбини) завантажувального люка, мається  заглиблення вантажу у вигляді воронки зі стіканням в сторону протилежне запірних штурвалів, по інших частинах вагону  вантаж має рівну поверхню. За результатами проведеної експертизи експерт встановив факт недостачі вантажу у пред`явлених на експертизу вагонах. Згідно з актом експертизи нестача вантажу у вагоні №53202040 склала 4  600 кг, у вагоні №95439626 - 2  600 кг, а разом - 7  200 кг.
Враховуючи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції обставини, судова колегія дійшла висновку, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов договору на надання послуг з перевезення вантажів не забезпечив збереження прийнятого до перевезення вантажу за накладною №44578011 в обсязі, прийнятому до перевезення з урахуванням норм природного убутку, що призвело до нестачі вантажу.
Посилання відповідача на пам`ятки №1946 та №1943 судовою колегією відхиляються з огляду на те, що вказані пам`ятки не свідчать про будь-які інші обставини крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач прийняв відповідні вагони. Як вірно зазначено місцевим господарським судом, Правилами приймання вантажів до перевезення не передбачено обов`язкового відображення у пам`ятці про подавання вагонів інформації про стан вагону у комерційному та технічному відношенні, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для звільнення залізниці від відповідальності за незбереження вантажу під час його перевезення, факт нестачі якого підтверджується матеріалами справи. 
Доводи скаржника про те, що складений Регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області акт експертизи є неналежним доказом у зв`язку з тим, що з наявних матеріалів справи неможливо встановити, чи мала право РТПП Миколаївської області проводити експертизу, судовою колегією відхиляються, оскільки повноваження торгово-промислових палат на складання актів експертизи встановлені частиною 1 статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», у відповідності до якої торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Також відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що експертом у порушення п. 30 Правил видачі вантажів в акті не зазначено жодного нормативно-правового акту чи стандарту, на підставі якого зроблені висновки, оскільки експертизи, які проводяться торгово-промисловими палатами, не є судовими, і відповідно, на них не розповсюджується законодавство України про проведення судових експертиз. До того ж, експертом лише здійснювалися визначення кількості вантажу шляхом зважування та зовнішній огляд вагонів, у яких було виявлено нестачу вантажу. Експертиза якісних характеристик вантажу, або встановлення причин його нестачі у даній справі не проводилась. Крім того, судова колегія зауважує, що проведення такого експертного дослідження після передачі вагонів одержувачу, за умови відмови залізниці скласти комерційний акт за відповідним повідомленням вантажоодержувача, є по суті єдиним способом доведення ним факту технічної несправності вагонів.
Таким чином, апеляційний господарський суд приймає в якості належного доказу акт експертизи Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області №120-619 від 15.05.2019 на підтвердження того факту, що на станцію призначення спірні вагони прибули у технічно несправному стані. Технічна несправність полягала у механічному пошкодженні розвантажувальних люків вагону, наявності зазорів, через які можливе просипання вантажу. Жодних зауважень з боку залізниці щодо технічного стану вагонів під час їх прийняття до перевезення не було. Відповідачем також не надано будь-яких доказів невірного визначення вантажовідправником маси вантажу при навантажені у спірні вагони.
Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується технічна несправність спірних вагонів, що не дозволяє схоронне транспортування вантажу зерна кукурудзи, а тому відповідальність за нестачу вантажу, який перевозився згідно з накладною №44578011, має бути покладена саме на відповідача як перевізника. 
Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки позивачем не доведено належними доказами факту понесення позивачем заявлених витрат, пов`язаних із залученням експерта та отримання акту експертизи, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1  872,00 грн витрат за проведення експертизи є необґрунтованими, та задоволенню підлягають лише вимоги в частині стягнення з відповідача суми вартості нестачі вантажу.

9. Висновки апеляційного суду
На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені відповідачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 23.01.2020 прийнято у відповідності до норм закону без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, здійснивши аналіз наявних в матеріалах справи доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень,  у відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020  у справі №910/15784/19 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020  у справі №910/15784/19 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця».
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/15784/19
5. Матеріали справи №910/15784/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                С.Я. Дикунська

                                                                                С.Р. Станік