Ухвала
Іменем України
21 липня 2020 року
м. Київ
справа № 193/1598/19
провадження № 51-3359 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року стосовно нього,
встановив: 
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року – без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.Касаційна скарга мотивована проханням засудженого звільнити його від подальшого відбування покарання у зв`язку із тим, що він сумлінною поведінкою, дотриманням режиму та відношенням до праці довів, що став на шлях виправлення. Крім того, засуджений посилається на те, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, має 5 заохочень, стягнень не має, виконавчі листи до установи не надходили.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до положень ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 2015 року № 3 - рп/2015 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК України «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано ст. 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Статтею 537 КПК України визначено питання, які вирішуються судом під час виконання вироку. Разом із тим, оскарження зазначених судових рішень у касаційному порядку Розділом VIII «Виконання судових рішень» не передбачено.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що оскаржувані судові рішення стосуються питання, пов`язаного із виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України. Отже, виходячи з положень п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статей 424, 539 КПК України, вона не може бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Така позиція узгоджується з правовими висновками, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (№ 13-38кс18) та Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 березня 2019 року (№ 756/9514/15-к).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року стосовно нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3