ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 вересня 2020 року           справа №200/954/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,
позивача ОСОБА_1 , представника позивача Захарова С.О.,
представника відповідача Зубара М.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну  скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі  №200/954/20-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати накладене на капітана ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення в листопаді 2019 року;
визнати протиправним та скасувати наказ першого заступника Голови Служби безпеки України від 06.12.2019 року № 1696-ОС в частині звільнення з військової служби у запас Збройних Сил України капітана ОСОБА_1 , оперуповноваженого 1 сектору Костянтинівського міжрайонного відділу 2 управління (з дислокацією у місті Маріуполі Донецької області) Головного Управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях в частині виключення із списків особового складу Служби безпеки України з 28 грудня 2019 року капітана ОСОБА_1 , оперуповноваженого 1 сектору Костянтинівського міжрайонного відділу 2 управління (з дислокацією у місті Маріуполі Донецької області) Головного Управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях;
поновити позивача на посаді оперуповноваженого 1 сектору Костянтинівського міжрайонного відділу 2 управління (з дислокацією у місті Маріуполі Донецької області) Головного Управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях;
стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 29.12.2019 року по дату прийняття рішення судом;
допустити до негайного виконання рішення суду в частині про поновлення позивача на посаді та допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати позивачу заробітної плати за один місяць.
В обґрунтування позову зазначив, що з 2007 року проходив військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу в Службі Безпеки України. Наказом від 06.12.2019 року № 1696-ОС його було звільнено із займаної посади за підпунктом "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту. 
Підставою для прийняття спірного наказу стала відсутність  позивача на службі 14.11.2019 року, 15.11.2019 року та 18.11.2019 року без поважних причин, що було визначено керівництвом як прогул, оголошено сурову догану та в подальшому звільнено.
Позивач зазначає, що був відсутній на роботі через поганий стан здоров`я, перебував на лікуванні у медичному закладі, про тимчасову відсутність попереджував своїх керівників засобами телефонного зв`язку, а підстави звільнення не можуть вказувати на провину, оскільки не відображають обставин систематичності.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити  у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Судом першої інстанції визначено необхідність виконання наказу, який у встановленому порядку не доводився до відома позивача.
Суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність дзвінків керівництва позивачу, які б мали встановити причину відсутності позивача на службі. Також відповідачем не надано документів щодо фіксування відсутності позивача на робочому місті протягом кількох днів та встановлення поважності причини відсутності, які б мали визначити відсутність на службі, як прогул.
Відповідачем порушена процедура притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не проведено службове розслідування.
Відповідачем не надано докази в підтвердження систематичності невиконання умов контракту. 
Позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити позов у повному обсязі. 
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив залишити рішення без змін.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи  її  в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в Управлінні СБУ у Луганській та Донецькій області в період з 11.05.2017  (а.с. 93, т. 1).
Згідно з Витягом з Наказу № 22 від 12.01.2017 "Про службовий (робочий) час у Службі безпеки України та внутрішній службовий (трудовий) розпорядок", пунктом 3 для співробітників - військовослужбовців встановлено такий розподіл службового (робочого) часу особовою складу СБУ: початок робочого дня о 09.00, перерва на обід - з 13.00 години до 14.00 години, закінчення робочого дня о 18.00 годині.
За матеріалами особової справи на позивача накладено дисциплінарні стягнення:
догана від 13.12.2018 - за порушення вимог відомчих нормативно-правових актів, що регламентують порядок проведення оперативно-розшукової та контррозвідувальної діяльності; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення від 14.12.2018 року.  
сувора догана від 03.01.2019 - за невиконання планових заходів та відсутність конкретних результатів у роботі; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення від 11.01.2019.  
догана від 30.08.2019 року за відсутність на службі (роботі) або самовільне залишення місця служби (роботи) без поважних причин; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення від 30.08.2019 року;
Начальник Костянтинівського МРВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях підполковник доповів рапортами від 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019  першому заступнику начальника Головного управління - начальнику 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про факти відсутності позивача на службі відповідно 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019 (а.с. 86-88, т. 1).
Відповідно до  рапорту від 20.11.2019 року (який було надано в якості пояснення з вприводу відсутності на службі), ОСОБА_1 перебував на службі 14.11.2019 року у період з 9.40 до 13.00; в 13.00 виїхав на обід; близько 15.00 прибув до МРВ залишався там до 17.30. Відсутність на службі 15.11.2019 року у проміжок часу з 10.00 до 15.00 позивач пояснив виїздом до ЦРВ м. Костянтинівка. Відсутність на службі 18.11.2019 року у проміжок часу з 11.00 до  16.00 позивач пояснив тим, що відвідував лікаря-стоматолога комерційної стоматологічної лікарні "Доктор Смайл".
За змістом рапорту від 20.11.2019  першого заступника начальника Головного управління начальник 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях полковника, накладено на позивача дисциплінарне стягнення за його відсутність на службі без поважних причин 14, 15 та 18 листопада 2019 року. На даному рапорті міститься підпис позивача про ознайомлення з ним 20.11.2019 (а.с. 85, т. 1).
20.11.2019 року позивач відмовився ознайомлюватися з поданням про своє звільнення, про що свідчить відповідна довідка (а.с. 89, т. 1).
Рапортом від 26.11.2019 року позивач звернувся до Начальника ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях в якому просив провести ретельну службову перевірку за фактом оголошення сурової догани тощо (а.с.14-15, т. 1).
Наказом першого заступника Голови Служби Безпеки України від 06.12.2019 №1696-ОС позивач звільнений з військової служби за підпунктом "б" пункту 61 Положення №1262, підпунктом "ж" пункту 2 частини 5  статті 26 Закону №2232-ХІІ  у запас Збройних Сил України (а.с. 55, т. 1).
Згідно довідок від 14.11.2019 року, 15.11.2019 року, 18.11.2019 року, позивач знаходився на лікуванні 14.11.2019 року, 15.11.2019 року, 18.11.2019 року. Довідки засвідчені круглою печаткою лікаря. Інших печаток або штампів довідки не містять (а.с. 49-51, т. 1)  
Згідно медичної картки стоматологічного хворого, 14.11.2019,15.11.2019 та 18.11.2019 ОСОБА_1 мав скарги. Картка засвідчена печаткою лікаря.  
Згідно Листа Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях від 21.12.2019 року № 78/6/3562, сурова догана, прийнята відносно позивача відповідає вимогам Дисциплінарного статуту ЗСУ (а.с. 90, т. 1).
ПАТ "ВФ Україна" було надано деталізацію дзвінків з мобільного номеру позивача за 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019 з 09.00 по 18.00.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що матеріали справи свідчать про неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків та наявність протягом року 4 дисциплінарних стягнень, тому його правомірно звільнено з військової служби.
Оцінка суду.
Загальні засади проходження військової служби в Україні визначає Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до пунктів 1, 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ  військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі статті 19 Закону №2229-ХІІ, кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.
Статтею 20 Закону №2229-ХІІ встановлено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.
Підпунктом "ж" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим законом України від 24.03.1999 №551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі  - Дисциплінарний статут).
На підставі статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Статтями 45, 68 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення, зокрема, стосовно молодших та старших офіцерів у вигляді: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Позивач не заперечує відсутність на службі 14.11.2019 року (в проміжок часу 09.40 до 13.00 та з 15.00 до 17.30), 15.11.2019 року (в проміжок часу з 10.00 до 15.00)  та 18.11.2019 року (з 09.00 до 11.00 та з 16.00 до 18.00).
Відсутність позивача на службі у визначені часи є порушенням вимог пункту 3 Наказу Центрального управління СБ України № 22 від 12.01.2017 року  "Про службовий (робочий час) у Службі Безпеки України та внутрішній службовий (трудовий) розпорядок".
При цьому суд не приймає доводи позивача про необізнаність щодо цього наказу, не доведення його до відома позивача, оскільки позивач перебував на службі з 2017 року та дотримувався положень цього наказу, а дотримання загальних правил трудового розпорядку є одним з первинних обов`язків кожного працівника.
Відповідно до статті 257 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби рід занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. 
Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами. По закінченні терміну звільнення за висновком лікаря військовослужбовці мають бути направлені у разі потреби на повторний медичний огляд. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря (фельдшера) і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині.
Як передбачено пунктом 7 розділу IV Інструкції про організацію медичного забезпечення у Службі безпеки України, затвердженої наказом Центрального Управління СБ України від 21.12.2017 № 740, у разі отримання екстреної (невідкладної) та інших видів медичної допомоги з тимчасовою втратою працездатності у закладі охорони здоров`я, що не належить до системи СБУ, військовослужбовець СБУ зобов`язаний невідкладно доповісти про це безпосередньому начальнику, який в установленому порядку інформує про такий факт керівництво органу, підрозділу, закладу СБУ для надання інформації до відповідного закладу охорони здоров`я СБУ з метою організації проведення медико-санітарного супроводу.
Згідно пукнту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян № 455 від 13.11.2001 (далі – Інструкція №455) тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Пунктом 2.19  Інструкції №455 визначено, що особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.
Згідно вимог Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та  соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального  страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004  532/274/136-ос/1406/, листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку  з  непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою.
Зворотний бік  бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи.  
Записи  в ЛН здійснюються розбірливим  почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом.
Як свідчать матеріали справи, довідки, надані позивачем на підтвердження непрацездатності, не відповідають вимогам 2. 19 Інструкції № 455: не містять часу звернення за допомогою, взагалі не відповідають вимогам, встановленим для листків непрацездатності.
З огляду на зазначене суд першої інстанції правильно не взяв до уваги ці довідки на підтвердження поважності відсутності ОСОБА_1 на службі.
Доводи позивача про повідомлення безпосередніх керівників про тимчасову відсутність є неприйнятними та такими, що спростовуються даними деталізації дзвінків з мобільного номеру позивача за 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019 з 09.00 по 18.00.
Отже позивачем не надано доказів в підтвердження поважних причин відсутності на військовій службі за 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019 в певні проміжки часу, не надано доказів попередження своїх керівників про причини відсутності, що обумовлює висновок про відсутність позивача в зазначені дні на службі без поважних причин та не повідомлення причин відсутності свого керівництва.
Доводи позивача про відсутність дзвінків керівництва позивачу, які б мали встановити причину відсутності позивача на службі – не спростовують відсутність позивача у певні дати на військовій службі.
Є неприйнятними доводи позивача про ненадання відповідачем документів, які фіксували відсутність позивача на робочому місті протягом кількох днів, оскільки факт відсутності позивача на робочому місті 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019 в певні проміжки часу підтверджується відповідними рапортами.
На підставі пункту 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Як визначено в пункті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.
Згідно пункту 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог  Закону України  "Про засади запобігання і протидії корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.
Відтак, як свідчать викладені норми, для накладення дисциплінарного стягнення проведення службового розслідування не є обов`язковим, що спростовує доводи позивача про його обов`язковість.
Оскільки позивач 14.11.2019, 15.11.2019 та 18.11.2019 в певні проміжки часу був відсутній на військовій службі без поважних причин, не повідомив причин відсутності своєму керівництву, чим порушив військову дисципліну, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани, накладене на ОСОБА_1 20.11.2019 року відповідним рапортом  є правомірним.
Зазначене спростовує доводи апелянта про порушення відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Пунктом  106 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).
У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення зняте.
Якщо накладене на військовослужбовця дисциплінарне стягнення, крім попередження про неповну службову відповідність, після закінчення року не було знято і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.
Поняття "систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем" визначене в пункті 7.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 №772, відповідно до якого, підставою для звільнення військовослужбовців із військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту з їх боку (підпункт "и" пункту 62 Положення N1262) може бути неналежне їх ставлення до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на них протягом року двох і більше дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими.
Отже, контракт підлягає розірванню з підстав систематичного невиконання його умов військовослужбовцем у випадку, зокрема, накладення на військовослужбовця протягом року принаймні двох дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими.
Станом на листопад 2019 року у позивача наявні 4 не знятих дисциплінарних стягнення, а саме:
догана від 13.12.2018 - за порушення вимог відомчих нормативно-правових актів, що регламентують порядок проведення оперативно-розшукової та контррозвідувальної діяльності; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення від 14.12.2018 року.  
сувора догана від 03.01.2019 - за невиконання планових заходів та відсутність конкретних результатів у роботі; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення від 11.01.2019.  
догана від 30.08.2019 року за відсутність на службі (роботі) або самовільне залишення місця служби (роботи) без поважних причин; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення від 30.08.2019 року;
сувора догана від 20.11.2019 року - за відсутність на службі без поважних причин 14, 15 та 18 листопада 2019 року - сурова догана; рапорт містить підпис позивача про ознайомлення.  
Враховуючи факт неналежного виконання позивачем його службових обов`язків та наявність протягом року не знятих 4 дисциплінарних стягнень, відповідач правомірно звільнив ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "б" пункту 61 №1262, підпунктом "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ,  що обумовлює відсутність підстав для визнання протиправним та  скасування наказу № 1696-ОС від 06.12.2019 року.
Оскільки відсутні підстави для  визнання протиправними та скасування накладених на позивача дисциплінарних стягнень, також відсутні підстави для скасування наказів про звільнення та виключення зі списків особового складу, - тому не підлягають задоволенню похідні вимоги про поновлення на посаді, стягнення середнього  заробітку за час вимушеного прогулу.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування  постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі  №200/954/20-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі  №200/954/20-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22  вересня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                        І.Д. Компанієць    

Судді                                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                                    Л.В. Ястребова