Ухвала 
 
14 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 264/2232/19
провадження № 61-10958ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,             Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 липня 2020 року у вказаній справі.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України           (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
До касаційної скарги додано клопотання, у якому ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на важкий майновий стан. Зазначає, що він є пенсіонером, єдиним його доходом є пенсія, розмір якої за 2019 рік склав 18 639,66 грн. Розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання цієї касаційної скарги, є значним для нього та перевищує 5% розміру його річного доходу за попередній календарний рік. До клопотання заявником додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких його дохід у другому кварталі 2019 року склав 1 242,23 грн (надання майна в лізинг), інша інформація про доходи відсутня, а також довідки з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1 про розмір пенсії.
Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Статтею 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу  позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Виходячи з вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, тавраховуючи те, що інформація щодо майнового стану                ОСОБА_1 підтверджується наданими доказами, клопотання про звільнення його від сплати судового збору підлягає задоволенню.
Касаційна скарга подана в передбачений статтею 390 ЦПК Українистрок та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати її матеріали. 
Керуючись статтями 136, 389, 394, 395 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору задовольнити.
Звільнити  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 липня 2020 року.
 
Витребувати з Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області цивільну справу № 264/2232/19.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова
 
                                                                                                                   В. М. Ігнатенко