ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 серпня 2020 року           справа № 360/1545/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року (повний текст складено 02 липня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/1545/20 (суддя в 1 інстанції - Свергун І.О.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 23.03.2020 ВП № 60181735,-

                                                     В С Т А Н О В И В: 

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - позивач) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 23.03.2020 ВП № 60181735.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2020 на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу від 23.03.2020 у виконавчому провадженні № 60181735 у розмірі 10200 грн (далі - оскаржена постанова).
Позивач вважає вказану постанову протиправною з огляду на наступне.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі № 360/418/19 зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за вислугою років за період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2018 року.
На виконання зазначеного рішення суду головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області в частині негайного виконання рішення, у межах виплати пенсії за один місяць, ОСОБА_1 здійснено виплату пенсії за листопад 2018 року у сумі 3558,21 грн., яку було зараховано на його картковий рахунок відкритий в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» разом з поточною пенсією травня 2019 року, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 1203006083 від 25.04.2019 року.
Також на виконання рішення суду позивачем була нарахована пенсія ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 по 30.09.2015 у розмірі 21500,82 грн, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 1203006083 від 22.07.2019 року.
Погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судового рішення за період з 01.11.2014 по 30.09.2015, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
Цим Порядком установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.
Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
На виконання приписів Порядку № 649 головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області внесено інформацію про результати розгляду справи № 360/418/19 щодо нарахованої суми пенсії позивачу, що підлягає виплаті пенсіонеру, до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.
На теперішній час інформації про прийняття рішення стосовно наявності підстав для виплати нарахованої на виконання рішення суду суми пенсії за період з 01.11.2014 по 30.09.2015 у розмірі 21500,82 грн не надходило.
ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про поновлення пенсії 25.09.2018 року.
З урахуванням вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з урахуванням того, що рішенням суду не визначено окремого порядку виплати пенсії, заборгованість пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2014 по 30.09.2015 має виплачуватись згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Аналогічна правова позиція викладена у листі Пенсійного фонду України від 08.04.2019 № 10459/02-12.
Сума пенсійних коштів за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 у розмірі 88356,84 грн, яка нарахована на виконання рішення суду у справі № 360/418/19, обліковується позивачем (підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 1203006083 від 22.07.2019) та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, як зазначено у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637.
На теперішній час такий порядок Кабінетом Міністрів України не визначений.
Вищевказана інформація про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі № 360/418/19 була надана до відповідача листами головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15.10.2019 № 15407/03-01 та від 07.11.2019 № 16824/03-01.
Однак, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.03.2020 ВП № 60181735, на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф на головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання судового рішення по справі № 360/418/19 на користь держави в розмірі 10200 грн.
Позивач наголошував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 360/1545/20 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі № 360/418/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за вислугою років за період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2018 року. Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах виплати пенсії за один місяць (арк.справи 134-137).
Згідно з даними комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вищевказане рішення суду набрало законної сили 02.07.2019 та 13.09.2019 позивачем (стягувачем) отримано виконавчий лист.
30.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження та виконавчим листом (арк.справи 73-75).
Постановою від 01.10.2019 державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження ВП № 60181735 з примусового виконання виконавчого листа № 360/418/19, виданого 13.09.2019 Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за вислугою років за період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2018 року (арк.справи 77). Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесено постановку про стягнення виконавчого збору (арк.справи 79). Вказані постанови були надіслані позивачу (арк.справи 76, 78).
Листом від 15.10.2019 № 15407/03-01 ГУПФУ в Луганській області повідомило відповідача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 360/418/19, головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області в частині негайного виконання рішення, у межах виплати пенсії за один місяць, ОСОБА_1 здійснено виплату пенсії за листопад 2018 року у сумі 3558,21 грн, яку було зараховано на його картковий рахунок разом з поточною пенсією травня 2019 року. Одночасно повідомлено відповідача, що суму пенсійних коштів за період з 01.11.2014 по 30.09.2015 в сумі 21500,82 грн буде виплачено за окремою програмою, затвердженою постановою КМУ від 22.08.2018 № 649, реєстраційний № 47445; суму пенсійних коштів за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 в сумі 88356,84 грн обліковано в управлінні та буде виплачено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (арк.справи 82).
25.10.2019 відповідач звернувся до позивача з запитом № 7621 щодо надання інформації стосовно повного виконання рішення суду від 27.03.2019 у справі № 360/418/19 (арк.справи 89-90).
Листом від 07.11.2019 № 16424/03-01 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило відповідача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 по справі № 360/418/19 управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині негайного виконання рішення, у межах виплати пенсії за один місяць, ОСОБА_1 здійснено виплату пенсії за листопад 2018 року у сумі 3558,21 грн, яку було зараховано на його картковий рахунок разом з поточною пенсією травня 2019 року. Суму пенсійних коштів за період з 01.11.2014 по 30.09.2015 у сумі 21500,82 грн буде виплачено за окремою програмою, затвердженою постановою КМУ від 22.08.2018 № 649, реєстраційний № 47445. Суму пенсійних коштів за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 у сумі 88356,84 грн обліковано в управлінні та буде виплачено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (арк.справи 93-94).
10.02.2020 державним виконавцем відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн,  яку було направлено боржнику (арк.справи 101-102).
ГУ ПФУ в Луганській області оскаржило постанову державного виконавця від 10.02.2020 про накладення штрафу.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 у справі № 360/933/20, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020, у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовлено (арк.справи 58-61, 129-132).
23.03.2020 державним виконавцем відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200 грн,  яку було направлено боржнику (арк.справи 105, 106).
Також 23.03.2020 відповідачем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (арк.справи 107-109).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно із статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З аналізу викладеної норми слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.
Позивач в доводах апеляційної скарги як на підставу для визнання оскарженої постанови протиправною посилається на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання цього рішення та не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості з пенсії, що є поважною причиною невиконання рішення суду.
Надаючи оцінку доводам позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами абзацу другого пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.
Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).
Отже, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18).
Крім того, на зазначеній судовій практиці акцентував увагу Верховний Суд при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження за поданням Кіровоградського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом як зразкової адміністративної справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу як зразкової, за наслідками розгляду якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у цій справі та розгляді її як зразкової від 16.07.2019 у справі № 811/1469/18.
У вказаній ухвалі Верховний Суд зазначив: «Верховний Суд України у своїх постановах (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів».
Проте, в спірних правовідносинах колегія суддів вважає неможливим застосування такої практики Верховного Суду з таких підстав.
Так, про відсутність фінансування позивачем жодним чином не зазначено у листах на адресу відповідача від 15.10.2019 № 15407/03-01, від 07.11.2019 №16824/03-01, натомість позивач у них посилається на постанову КМУ від 22.08.2018 № 649 та окремий порядок, який буде встановлений постановою КМУ.
В свою чергу відсутність фінансування позивачем документально не доведено та не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу на боржника.
Посилання позивача на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання цього рішення, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості з пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки позивач мав право апеляційного оскарження рішення суду чи звернення до суду з заявою в порядку виконання судового рішення.
Щодо посилань позивача на те, що суму пенсійних коштів за період з 01.11.2014 по 30.09.2015 в сумі 21500,82 грн буде виплачено за окремою програмою, затвердженою постановою КМУ від 22.08.2018 № 649, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією  постановою.
Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія). Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання. Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Тобто, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку № 649.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач мав провести розрахунок суми виплати відповідно до рішення суду, направити відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України, де уповноважена комісія, після перевірки обґрунтованості розрахованої суми, прийняла б одне з рішень.
Лише після розгляду поданих боржником (територіальним пенсійним органом) зазначених документів відповідна комісія Пенсійного фонду України може прийняти рішення про наявність або відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.
В свою чергу, позивачем надано лише розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_1 за період з листопада 2014 року по вересень 2015 року для внесення до реєстру згідно Порядку № 649, який складено 22.07.201. При цьому не надано доказів направлення відповідного пакету документів до Пенсійного фонду України, де уповноважена комісія після перевірки обґрунтованості розрахованої суми прийняла б одне з рішень, як і не надано рішення Пенсійного фонду України з приводу даного питання.
Отже, матеріали справи не містять відомостей та належних доказів на вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області дій, передбачених пунктом 5 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Не надано позивачем відповідних доказів і суду.
Щодо посилання позивача на те, що суму пенсійних коштів за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 в сумі 88356,84 грн обліковано в управлінні та буде виплачено на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим рішенням від 27.03.2019 у справі № 360/418/19 вже була надана правова оцінка доводам органу Пенсійного фонду щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, зокрема на постанову Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365». Так, суд у рішенні зазначив, що до спірних правовідносин щодо виплати пенсії пенсіонерам слід застосовувати норми Закону № 1058-IV, які мають вищу юридичну силу.
Відтак, на думку колегії суддів, надані позивачем листи від 15.10.2019 № 15407/03-01, від 07.11.2019 №16824/03-01 не підтверджують виконання ГУ ПФУ в Луганській області рішення суду у повному обсязі.
Законність накладення на позивача штрафу постановою державного виконавця від 10.02.2020 підтверджено судовим рішенням у справі № 360/933/20.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Після отримання постанови від 10.02.2020 про накладення штрафу, в якій також зазначено обов`язок божника виконати судове рішення, позивач не повідомляв державного виконавця про виконання судового рішення та не надав відповідних доказів такого виконання.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.
Так, у п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (д и в. рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009).
Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.
Таким чином, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документа, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.
Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.
В силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування винесеної відповідачем постанови від 23.03.2020 про накладення штрафу в сумі 10200 грн у виконавчому провадженні № 60181735.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 360/1545/20 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 360/1545/20 - залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 26 серпня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                      А.В. Гайдар

Судді                                                                                                            Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                            Л.В. Ястребова