ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 756/6984/16-а                                                            Суддя (судді) першої інстанції: : Шемейко О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року                                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                       Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження, у місті Києві, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року (місце ухвалення: не зазначено, час ухвалення: не зазначено, дата складання повного тексту: не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення переплати у сумі 62213,74 грн. за період з 25 травня 2008 року по 31 грудня 2015 року при виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та щодо утримання переплати з виплати пенсій в розмірі 20 % пенсії, нарахованої ОСОБА_1 , починаючи з лютого 2016 року;
- зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1  пенсії за віком у сумі 2695,74 грн щомісяця, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше проведених виплат.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 
Визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення переплати у сумі 62213,74 грн. за період з 25 травня 2008 року по 31 грудня 2015 року при виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та щодо утримання переплати з виплати пенсій в розмірі 20 процентів пенсії, нарахованої ОСОБА_1 , починаючи з лютого 2016 року. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у сумі 2695,74 грн, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено; постанову Оболонського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року скасовано та ухвалено у справі нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 16 червня 2020 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Зокрема, Верховним Судом вказано на необхідність дослідження питання щодо існування вини позивача у здійсненні невірно розрахунку пенсії органами пенсійного фонду. 
Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне з власної ініціативи вирішити питання щодо заміни відповідача на належного відповідача у справі - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, виходячи з наступного.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» від 27 квітня 2018 року ліквідовано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та утворено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Згідно ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.
З огляду на викладене, в судовому засіданні 23 липня 2020 року суд протокольно ухвалив здійснити заміну неналежного відповідача у справі - Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на належно - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 11 червня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви позивачем було долучено копію трудової книжки, довідку про заробітну плату, копію паспорта, анкету.
З копії трудової книжки вбачається, що позивач з серпня 1973 року по листопад 1999 року працювала в АТ «Київський річковий порт».
До пенсійної справи позивача долучено дві довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видані ВАТ «Київський річковий порт» від 19 березня 2008 року.
Крім того, в матеріалах пенсійної справи наявна довідка, що позивач у період з січня 1988 року по грудень 1992 року працювала за сумісництвом в НВП «Інтеграція».
З індивідуальних відомостей про застраховану особу вбачається, що позивач також отримувала заробітну плату, з якої утримувалися страхові внески, в Акціонерній судноплавній компанії «Укррічфлот» у період з 2001 по 2006 роки.
В Управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва проведено документальну перевірки даних електронних реєстрів та пенсійних справ, відібраних за результатами співставлення даних про заробітну плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсій з наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
За результатами проведеної перевірки по пенсійній справі ОСОБА_1 не підтверджено періоди роботи 2001-2006 років в ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», у зв`язку із чим встановлено, що за період з 25 травня 2008 року по 31 грудня 2015 року виникла переплата пенсії позивачу в розмірі 62213,74 грн.
Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 14 грудня 2015 року № 437, відповідно до якого у зв`язку з недостовірними даними сума переплати, яка підлягає поверненню становить 62213,74 грн. У разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття вказаного рішення, вирішено утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з лютого 2016 року по повного погашення.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсії, оскільки доказів на підтвердження зловживання з боку позивача або подання останнім недостовірних даних при призначенні та отриманні ним пенсії не надано.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно вимог    ст. 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно    ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до    ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно до    ст.1 Закону України від 09.07.2003,    № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно із    ст.50 Закону № 1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Згідно п. 4.1 та 4.2    розділу ІV    Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до    Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого    Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005    № 22-1    ,зареєстровано в Міністерстві    юстиції України    27 грудня 2005 р.    за № 1566/11846    Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1)    перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2)    перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3)    перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також    перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Механізм повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений    постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003р. №6-4    та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003р. за №374/7695.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до    статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до положень ч.2    ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
На підставі    ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»    суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
За приписами    ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»    органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Згідно    ст. 1174 ЦК України    шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Разом з тим,    статтею 1215 Цивільного кодексу України    встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:
1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;
2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та    в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений    статтею 50 Закону №1058-IV    та    статтею 103 Закону №1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої    статті 103 Закону №1788-ХІІ    є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що    відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - внаслідок зловживань з їх боку, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховується при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Натомість, як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем до органів пенсійного фонду інформації щодо роботи протягом 2001-2006 років в ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» не подавались, що також не заперечується апелянтом.
Відтак, у суду відсутні докази надання позивачем недостовірних відомостей, а тому відсутні підстави для стягнення надмірно виплаченої суми пенсії з позивача, враховуючи викладене рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення переплати у сумі 62213,74 грн. за період з 25 травня 2008 року по 31 грудня 2015 року при виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та щодо утримання переплати з виплати пенсій в розмірі 20 % пенсії, нарахованої ОСОБА_1 , починаючи з лютого 2016 року є правомірним та скасуванню не підлягає. 
Поряд із цим, як свідчать матеріали справи, та не заперечується позивачам, інформація щодо отримання позивачем заробітної плати в ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» у період 2001-2006 років не відповідає дійсності.
Оскільки, ці суми враховано при визначенні розміру пенсії, що підлягала виплаті позивачу, колегія суддів приходить до висновку, що пенсійні виплати не можуть здійснюватись у розмірі встановленому з урахуванням недостовірних відомостей. 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у сумі 2695,74 грн, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше проведених виплат не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування в цій частині.
Натомість, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, позаяк відсутні правові підстави, враховуючи вимоги ст. 308 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення переплати у сумі 62213,74 грн. за період з 25 травня 2008 року по 31 грудня 2015 року при виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та утримання переплати з виплати пенсій в розмірі 20 % пенсії, нарахованої ОСОБА_1 , починаючи з лютого 2016 року. 
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315,316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у сумі 2695,74 грн, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням раніше проведених виплат скасувати.
В цій частині, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
В іншій частині постанову Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2016 року залишити без змін.
Апеляційну Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2016 року в іншій частині залишити без задоволення

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                            О. О. Беспалов
Суддя                                                                                               В. Ю. Ключкович
Суддя                                                                                               А.Б. Парінов 

(Повний текст постанови складено 23.07.2020 року)