ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» вересня 2020 року

м. Харків

справа № 643/6447/19-ц

провадження № 22ц/818/3425/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Колосовської А.Р., 
учасники справи: 
заявниця -  ОСОБА_1 , представник заявниці - ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - Харківська міська рада, представниця заінтересованої особи - Лях І. Ю. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 березня 2020 року у складі судді  Харченко А.М.
в с т а н о в и в:
У квітні 2019 року ОСОБА_4 , заінтересована особа: Харківська міська рада звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. за № 80, відповідно до якого на випадок своєї смерті усі свої права та обов`язки, які їй належали на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть їй належати в майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі, на належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м. Харкова, РНОКПП НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла.

Зазначила, що 16 квітня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. з метою реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , однак 19 квітня 2019 року отримала лист, в якому нотаріус повідомляє, що вона звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 на все майно, в якому було допущено помилку в прізвищі спадкоємця за заповітом, а саме « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 », у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати особу спадкоємця за заповітом, тому рекомендовано звернутися до суду.

Вважала, що заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. 09 лютого 2019 року за № 80, який залишила ОСОБА_5 , остання заповіла їй.

Посилалася на те, що встановлення факту належності вказаного заповіту їй має для неї юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє можливості прийняти спадщину.

Просила встановити факт, що заповіт, посвідчений 09 лютого 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В., зареєстрований в реєстрі за реєстраційним номером № 80, який залишила ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть їй належати у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі, належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту - задоволено, встановлено факт, що заповіт, посвідчений 09 лютого 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В., зареєстрований в реєстрі за реєстраційним номером № 80, який залишила ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть їй належати у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м. Харків, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви повністю.

Зазначила, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав наявне обтяження на квартиру АДРЕСА_1 від 10 січня 2009 року на підставі спадкового договору 6-12 від 10 січня 2009 року, власником якого є ОСОБА_9 ; що судом не з`ясовано коло заінтересованих осіб, а також не враховано, що заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Овсяннікової А.І. від 14 травня 2020 року справу витребувано із суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 10 червня 2020 року.

18 червня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 643/6447/19 (22ц/818/3425/20).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що матеріали справи містять належні докази ідентифікації позивача з особою, яка вказана у заповіті.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 лютого 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усі її права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть їй належати у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі, належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м. Харків, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В., зареєстрований в реєстрі за № 80 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла (а.с.6).

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі чого заведено спадкову справу № 14/2019.

Листом № 110/02-14 від 19 квітня 2019 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. повідомила ОСОБА_1 про те, що в заповіті, посвідченому 09 лютого 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В., зареєстрованому в реєстрі за № 80, допущено помилку в прізвищі спадкоємця за заповітом, а саме « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 ». На підставі вищевказаного, неможливо ідентифікувати особу спадкоємця за заповітом, тому рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності документа (а.с.8).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 55870469 від 16 квітня 2019 року вбачається, що 10 січня 2009 року за № 6-12 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою посвідчено спадковий договір, укладений з ОСОБА_5 , який станом на 16 квітня 2019 року є чинним.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що в даному випадку спір про право відсутній. ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом. Питання щодо чинності заповіту не вирішується. Вона зверталася до нотаріуса, який їй відмовив у зв`язку з помилкою, яку допущено в її прізвищі. Що стосується спадкового договору, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , він пояснив, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та надав копію свідоцтва про смерть. При цьому ще раз акцентував увагу на те, що предметом заяви є виправлення помилки, яка допущена в прізвищі спадкоємиці нотаріусом при оформленні заповіту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

При цьому, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановивши, що всі дані щодо   ОСОБА_1 і   ОСОБА_1 (дата народження, місце народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків), за якими можна ідентифікувати особу, співпадають, а різниця в прізвищі пояснюється помилкою, допущеною приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. в самому заповіті від 09 лютого 2019 року, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , є однією і тією ж особою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 .

Доводи та вимоги, викладені Харківською міською радою в апеляційній скарзі, не стосуються допущеної помилки в прізвищі спадкоємиці за заповітом, а спору про право, який не було заявлено, тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                    І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 вересня 2020 року.