КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
07 липня 2020 року                                                                                     м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи № 372/2916/16  
Апеляційне провадження 22-ц/824/6489/2020 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А, Поливач Л.Д.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
сторони
заявник                      ОСОБА_1 
 
суб`єкти 
оскарження               Старший держаний виконавець Обухівського міськрайонного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 
Курашова Катерина Вікторівна
 
стягувач                     ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Потабенко Л.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни,
 
в с т а н о в и в :
 
у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової К.В., у якій просив поновити йому строк на звернення до суду з даною скаргою, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області МЮУ Курашової К.В. щодо неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження; визнати неправомірними та скасувати постанови від 21.01.2019 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про стягнення штрафу на користь стягувача у розмірі 50 % від суми боргу, що становить 39 006,75 грн; визнати неправомірною та скасувати постанову від 19.02.2019 про арешт коштів боржника при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1131/12 від 17.10.2012. 
В обґрунтування скарги зазначав, що 14.08.2012 старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашовою К.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.07.2012. Всупереч                      ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, не надіслав на його адресу постанову про відкриття виконавчого провадження, чим позбавив його можливості оскаржити не лише постанову про відкриття провадження, а й інші прийняті державним виконавцем постанови. А отже постанови про обмеження керування, про обмеження виїзду, про обмеження користування зброєю та постанови про стягнення штрафу та арешт коштів є неправомірними, оскільки висновки виконавця про те, що він свідомо ухиляється від виконання виконавчого листа без повідомлення його про відкриття виконавчого провадження є хибними.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.10.2019 в задоволенні скарги відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, судом не вірно застосовані норми ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, судом не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.05.2018 по справі 916/1605/15-г, та правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 751/3157/19. Вказував, що державний виконавець повинен пересвідчитись, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Перед тим як застосувати засоби і способи примусу державний виконавець має пересвідчитися, що копія постанови боржником отримана. Суд не врахував, що держаний виконавець був обізнаний про місце проживання боржника та зняття його з реєстрації за попереднім місцем проживання. Суд також не звернув уваги на те, що постанови державного виконавця не мотивовані.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Стягувач ОСОБА_2 , яка змінила прізвище на ОСОБА_5 та її представник               ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08.08.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.07.2012. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
10.08.2012 Обухівським районним судом видано виконавчий лист в межах суми стягнення за один місяць № 2-1131/12 та 14.08.2012 державним виконавцем ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Бабаєвою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33887579.
30.08.2012 ухвалою Обухівського районного суду залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Обухівського районного суду від 08.08.2012.
17.10.2012 Обухівським районним судом видано виконавчий лист № 2-1131/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 у сумі 1 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.07.2012 року.
26.10.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Бабаєвою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35052294 за цим виконавчим листом.
Ухвалою Обухівського районного суду від 04.12.2013 відмовлено в задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 
28.01.2016 заступником начальника ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Голубець Н.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження                    № 33887579, відкритого за виконавчим листом в межах суми стягнення за один місяць.
27.12.2016 державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Дубік В.С. в рамках виконавчого провадження № 35052294 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на автомобіль Daewoo Lanos д.н.з НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 
27.12.2016 державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Дубік В.С. в рамках виконавчого провадження № 35052294 винесено постанову про розшук майна боржника, якою постановив оголосити розшук майна Daewoo Lanos д.н.з НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 
21.01.2019 старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Курашовою К.В. в рамках виконавчого провадження № 35052294 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;  про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 50 % від суми боргу, що становить 39 006,75 грн; про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):                      АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Креді агріколь банк», ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ПАТ КБ «Правекс-Банк»,                        АТ «Таскомбанк», ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Універсал Банк», ПАТ «ПроКредит Банк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Кредобанк», та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
19.02.2019 старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Курашовою К.В.  винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у ТОВ «Автотрансгруп».
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях державного виконавця відсутні порушення норми чинного законодавства України. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції Українисуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1, 2 і 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 цього ж Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідним листом простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За матеріалами справи встановлено, що за виконавчим листом від 17.10.2012, виданим Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина відкрите виконавче провадження.
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2012 направлена на адресу боржника, яка вказана у виконавчому листі: АДРЕСА_1 . Про зміну адреси, чи про направлення кореспонденції у інший спосіб боржник ні стягувача, ні державного виконавця не повідомляв. 
За вказаних обставин суд дійшов правильних висновків про те, що дії державного виконавця та направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, яка вказана у виконавчому листі є законними, та, що відповідно до                  ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження, боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження.
У апеляційній скарзі боржник посилається на те, що був знятий з реєстрації за місцем проживання, яке вказане у виконавчому листі з 31.05.2017. Такі доводи лише підтверджують правильність дій державного виконавця щодо направлення копії постанови на адресу, вказану у виконавчому листі, оскільки вони вчинялися ще у жовтні 2012 року.
Апелянт також зазначає, що фактично не проживав за адресою, вказаною у виконавчому листі з 2013 року, що також не може братися судом до уваги, враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем ще 26.10.2012. Будь - яких доказів про те, що боржник фактично не проживає з 2013 року за адресою, вказаною у виконавчому листі та про це достовірно знав державний виконавець апелянт не надає. Проте його доводи, що він повідомив державного виконавця про зміну адреси ще раз вказують на обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження.  
ОСОБА_1 також не надав будь - яких доказів про те, що стягувач повідомила його про те, що не буде подавати виконавчий лист на примусове виконання чи про те, що між сторонами існувала домовленість про добровільне виконання рішення суду.
Знаючи про наявність судового рішення та про необхідність брати участь в утриманні неповнолітнього сина боржник рішення суду в добровільному порядку не виконував. Посилання заявника на те, що саме не направлення йому копії постанови про відкриття провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення стало перешкодою щодо добровільного виконання ним рішення суду колегія суддів вважає надуманими. Так, добровільне виконання рішення суду передбачає його виконання без відкриття виконавчого провадження або у разі відкриття виконавчого провадження у строк, наданий державним виконавцем для його добровільного виконання. Відтак боржник не мав будь - яких перешкод у добровільному виконанні рішення суду навіть у випадку, якби стягувач не зверталася до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. До того ж, як вказувалося вище, за положеннями ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, останній вважався таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження.
На час винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про накладення штрафу; про арешт коштів боржника (постанови від 21.01.2019) заборгованість по сплаті аліментів становила 78 013,50 грн, що є достатнім мотивом для вжиття державним виконавцем заходів, направлених на виконання рішення суду,  стягнення заборгованості, у тому числі і шляхом встановлення обмежень щодо боржника та накладення арешту на його майно.
Відтак доводи апеляційної скарги про те, що постанови державного виконавця не мотивовані колегія суддів вважає безпідставними.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у                     ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений  07.07.2020.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 В. А. Кравець

                                                                                                           Л. Д. Поливач