ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 липня 2020 року           справа №200/17/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Ястребової Л.В., 
секретар судового засідання - Мирошниченко О.Л.,
за участю:
позивач - не з`явився,
представника відповідача 1 - не з`явився,
представника відповідача 2 - Понамарьова А.О., діє на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамікальянс»  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2020 року  у справі  № 200/17/20-а (головуючий І інстанції Троянова О.В., текст ухвали складено у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області)  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамікальянс» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області  про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних і зобов`язання зареєструвати податкові накладні,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамікальянс» (далі-позивач, ТОВ «Керамікаальянс») в грудні 2019 року звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України (далі-відповідач 1, ДПС України) та Головного управління ДПС у Донецькій області (далі-відповідач 2, ГУ ДПС у Донецькій області) про скасування рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 30.07.2019 року № 1240839/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 12.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 07.08.2019 року № 1248213/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 12.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 04.09.2019 року № 1268596/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 29.08.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 24.09.2019 року № 1289002/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної № 20 від 26.08.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні: № 1 від 12.07.2019 року на суму 24 541,28 грн., у т.ч. ПДВ 4090,21 грн., якій було присвоєно номер 9160385970 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 23.07.2019 року, № 2 від 12.07.2019 року на суму 278 892,71 грн., у т.ч. ПДВ 46482,12 грн., якій було присвоєно номер 9167310171 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 31.07.2019 року, № 14 від 29.08.2019 року на суму 912 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 152 000,00 грн., якій було присвоєно номер 9196141378 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 30.08.2019 року, № 20 від 26.08.2019 року на суму 21 462,72 грн., у т.ч. ПДВ 3 577,12 грн., якій було присвоєно номер 9206616996 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 11.09.2019 року (т.1, а.с. 1-21).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамікальянс» до   Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 30.07.2019 року № 1240839/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 12.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 07.08.2019 року № 1248213/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 12.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 04.09.2019 року № 1268596/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 29.08.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №1 від 12.07.2019 року на суму 24 541,28 грн., у т.ч. ПДВ 4090,21 грн., якій було присвоєно номер 9160385970 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 23.07.2019 року, № 2 від 12.07.2019 року на суму 278 892,71 грн., у т.ч. ПДВ 46482,12 грн., якій було присвоєно номер 9167310171 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 31.07.2019 року, № 14 від 29.08.2019 року на суму 912 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 152 000,00 грн., якій було присвоєно номер 9196141378 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 30.08.2019 року - залишено без розгляду (т. 2, а.с. 104-106).
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким визнати поважними причини пропуску звернення до суду та поновити пропущений строк. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що строки встановлені КАС України є загальними, оскільки вони встановлені для оскарження будь-яких рішень суб`єктів владних повноважень лише у сфері справляння податків і зборів в той час, як строки встановлені ПК України є спеціальними, оскільки вони встановлені для оскарження рішень суб`єктів владних повноважень лише у сфері справляння податків і зборів. Посилається на неоднозначну практику Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу яка викладена в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 813/4921/17, від 17 липня 2019 року у справі № 640/46/19, та від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18. Щодо поважності пропуску строку посилається на тимчасову відсутність первинних документів та незначну тривалість строку, який пропущено (т.2, а.с. 159-170).
Від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що позивач подаючи заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду першої інстанції долучив до неї документи з ознаками підроблення, яке відображається у не збіганнях по датам подій та відсутністю їх підтвердження. Просив відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін (т.2, а.с.189-192).
Представник позивача надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, про безпідставність тверджень відповідача 2 щодо підроблення документів, не надання позивачем підтверджень листування зі ОСОБА_1 та відсутності відомостей стосовно повноважень помічника адвоката ОСОБА_4. Вважає, що відзив відповідача 2 на апеляційну скаргу підписаний особою без належних на то повноважень.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.
Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення сторін перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, і дійшов  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, предметом даного спору є визнання протиправним та скасування вищевказаних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних.
08.08.2019 року Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення за результатами розгляду скарги на рішення комісії регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яким скаргу на рішення від 30.07.2019 року №1240839/33534528 залишено без задоволення (т.1, а.с. 76).
14.08.2019 року Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення за результатами розгляду скарги на рішення комісії регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яким скаргу на рішення від 07.08.2019 року №1248213/33534528 залишено без задоволення (т.1, а.с. 76).
11.09.2019 Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення за результатами розгляду скарги на рішення комісії регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яким скаргу на рішення від 04.09.2019 року №1268596/33534528 залишено без задоволення (т.1, а.с. 76).
Судами встановлено, що позов направлено до суду 21 грудня 2019 року. В позовній заяві позивач, зокрема, просить суд: скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області: від 30.07.2019 року №1240839/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 12.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 07.08.2019 року №1248213/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 12.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 04.09.2019 року №1268596/33534528 про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 29.08.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №1 від 12.07.2019 року на суму 24 541,28 грн., у т.ч. ПДВ 4090,21 грн., якій було присвоєно номер 9160385970 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 23.07.2019 року, №2 від 12.07.2019 року на суму 278 892,71 грн., у т.ч. ПДВ 46482,12 грн., якій було присвоєно номер 9167310171 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 31.07.2019 року, №14 від 29.08.2019 року на суму 912 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 152 000,00 грн., якій було присвоєно номер 9196141378 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання - 30.08.2019 року.
Вищезазначені рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку.
Приписами частини першої статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У відповідності до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.
Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.
Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 ст. 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.
Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України, в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Отже з прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку у такі строки:
а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Судами встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звернувся до суду із даним позовом поза межами строку звернення.
Аналіз приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.
Варто звернути увагу, що Законом України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» (далі - Закон № 657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.
Комплексний  аналіз  чинного  правового   регулювання   на   момент   прийняття Закону  № 657-VII дає підстави для висновку, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України, як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.
Колегія суддів зазначає, що спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.
Різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.
Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.
Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року по справі № 640/20468/18.
Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України відповідних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо поважності пропуску при зверненні до суду виходячи з наступного.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити заявник). Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту договору про надання бухгалтерських послуг № 0014-01/19 від 05.01.2018 року вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Виконавець) діє в інтересах підприємства в сфері надання бухгалтерських послуг та ведення податкового обліку (т. 2, а.с. 52-53).
Як на поважність причин пропуску звернення до суду позивач посилається на несвоєчасне повернення ФОП ОСОБА_1 первинної документації яка перебувала у неї.
Разом з тим, відповідно до пункту 5 актів приймання-передачі документів  від 06.03.2018 року, 24.05.2018 року, 17.07.2018 року, 19.09.2018 року, 28.12.2018 року, 04.03.2019 року, 09.04.2019 року, 29.04.2019 року, 27.05.2019 року, 15.07.2019 року, 05.08.2019 року, 30.08.2019 року Виконавець зобов`язується повернути документи вказані в пункті 1 зазначених актів на першу вимогу Замовника протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання такої вимоги (т.2, а.с. 56-68). 
Тобто, вказаними актами передбачений обов`язок Виконавця щодо п`ятиденного строку повернення первинних документів позивачеві з дати отримання вимоги.
З письмових пояснень позивача вбачається, що вимогу про отримання первинних документів ФОП ОСОБА_1 отримала в телефонному режимі 15.10.2019 року, однак лише після спливу місячного строку позивач отримав первинні документи (т.2, а.с. 47,69-75).
З викладеного вбачається, що ФОП ОСОБА_1 порушено умови стосовно строку повернення первинних документів, а відтак неналежне виконання особою яка діє в інтересах позивача в сфері бухгалтерських послуг не є поважною причиною у порушенні процесуального строку.
Крім того, апелянтом не доведено, що ним докладено всіх зусиль для своєчасного подання даного позову.
Щодо доводу апелянта про неповноважність особи яка підписала відзив на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Відповідно до частини 1 - 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Отже, правом підпису апеляційної скарги поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, член виконавчого органу, інша особа, уповноважена діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. 
Відповідно до підпункту 19 пункту 1  розділу VII «Перехідні положення» КАС України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
Підпунктом 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
Відзив на апеляційну скаргу підписаний представником Головного управління ДПС у Донецькій області Покатович М.О.
Приписами  частини 1 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що правом підпису апеляційної скарги поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документів, що посвідчує такі повноваження.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Покатович М.О. уповноважений представляти  Головне управління ДПС у Донецькій області.
Тобто, установчими документами відповідача передбачена можливість Покатович М.О. представляти Головне управління ДПС у Донецькій області.   
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись статтями 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамікальянс»  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2020 року  у справі  № 200/17/20-а  за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамікальянс» до Головного управління ДПС у Донецькій області,  Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних і зобов`язання зареєструвати податкові накладні - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2020 року  у справі  № 200/17/20-а - залишити без змін.
Повний текст постанови складений та підписаний 22 липня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України, але не менш ніж строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя-доповідач:                                                                      І.В. Геращенко 

Судді:                                                                                          Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова