Постанова
Іменем України 
 
03 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 619/798/15-ц
провадження № 61-5254св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,     
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антон Сергійович,
  
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року у складі судді Калиновської Л. В. та постанову Харківського апеляційного суду                від 18 лютого 2010 року у складі колегії суддів: Мамінової О. В.,       Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 25 червня 2019 року вона отримала постанову про закінчення виконавчого провадження                               від 18 червня 2019 року ВП № 51569694  старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А. С.
Вважає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки державний виконавець на порушення вимог пункту 9 частини першої  статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснив фактичне  виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні та вселення ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на АДРЕСА_1 , про що внесені зауваження до акта державного виконавця від 14 червня                  2019 року.  
Зазначала, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. 
Посилаючись на викладене, заявник просила:
-  визнати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 червня 2019 року ВП № 51569694 старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А. С. неправомірною і скасувати її; 
- зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А. С. невідкладно здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні та вселити    ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на АДРЕСА_1 .  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області                        від 12 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною і скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 червня 2019 року ВП № 51569694 старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса  А. С.
Зобов`язано старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А. С. невідкладно здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні та вселення   ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що  розташований на АДРЕСА_1 .  
Суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження  винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки матеріали виконавчого провадження не містять даних про виконання рішення суду в повному обсязі.  
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області                            від 12 листопада 2019 року змінено.
Визнано неправомірною і скасовано постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса  А. С. про закінчення виконавчого провадження від 18 червня 2019 рокуВП № 51569694.
 
Зобов`язано старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса Антона Сергійовича здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні та вселення    ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що  розташований на АДРЕСА_1 .   
Суд апеляційної інстанції виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про визнання неправомірною і скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 51569694       від 18 червня 2019 року та зобов`язання державного виконавця  здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду   за виконавчим документом відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та фактичним обставинам справи.
Змінюючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд  зазначив, що суд не може зобов`язати державного виконавця невідкладно вчинити виконавчі дії, оскільки строки та порядок вчинення виконавчих дій прямо передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги           ОСОБА_1 у повному обсязі.    
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_2 аргументована тим, щоапеляційний суд не навів мотивів відхилення доводів його апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 отримала ключі від спірного будинку, що підтверджується актом державного виконавця, а тому постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». 
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис  А. С., оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Витребувано із Дергачівського районного суду Харківської області  зазначену справу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року (справа №619/798/15-ц) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований на                    АДРЕСА_1 . В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року   рішення Дергачівського районного суду Харківської області                        від 02 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про вселення скасовано, позовні вимоги в цій частині задоволено. Вселено   ОСОБА_1 у житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення залишено без змін.
Ухвалою  Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року залишено без змін.
05 липня 2016 року старшому державному виконавцеві передано на  виконання виконавчий лист від 17 червня 2016 року № 619/798/15, виданий Дергачівським районним судом Харківської області, про зобов`язання   ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні та вселити   ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що  розташований на АДРЕСА_1 , та державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження                             ВП № 51569694.
14 червня 2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Сприндисом А. С.  складено акт про те, що у виконавчому провадженні № 51569694 боржником виконані вимоги виконавчого документу № 619/798/15. Фактично надано доступ стягувачеві до приміщення житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 . Ключі від будинку та хвіртки надано.
При цьому вказаний акт від 14 червня 2019 року містить зауваження  сторін виконавчого провадження. Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що їй не надано пульт від воріт і вона не може в повному обсязі користуватися будинком та земельною ділянкою; також не надано ключі від надвірних будівель; не надано ключів від інших дверей будинку, а лише від однієї, що позбавляє її доступу до будинку в цілому. Крім того будинок облаштований сигналізацією, код від якої також їй не надано.
Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Сприндис А. С.       від 18 червня 2019 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 619/798/15, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 17 червня 2016 року.  
Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 посилалась на те, що постанова старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А. С. про закінчення виконавчого провадження ВП        № 51569694 від 18 червня 2019 року є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець не в повному обсязі виконав рішення суду за виконавчим листом № 619/798/15.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до  статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органі і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Порядок виконання рішення про вселення стягувача передбачений  статтею  67 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»  визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Суди встановили, що під час проведення виконавчих дій за виконавчим листом від 17 червня 2016 року № 619/798/15, виданим Дергачівським районним судом Харківської області, державний виконавець не перевірив можливості доступу ОСОБА_1 до території житлового будинку з надвірними будівлями, а також доступу до самого будинку та відсутності перешкод для користування ними. 
Спірний житловий будинок має декілька вхідних дверей, надані стягувачу ключі від будинку не відмикають вхідних воріт, а також інших дверей домоволодіння, крім однієї, територію домоволодіння облаштовано системою відеоспостереження, доступу до якої стягувач не має, про що  в акті від 14 червня 2019 року, складеному державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Сприндисом А. С., містяться зауваження сторін виконавчого провадження.
З моменту винесення державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51569694 до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій, однак належних доказів виконання рішення суду в повному обсязі за виконавчим документом                  № 619/798/15 матеріали справи не містять. 
За відсутності фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, підстави вважати постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 619/798/15, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 17 червня 2016 року, що винесена державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.     
Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, та з підстав передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
Доводи касаційної скарги зводяться лише до відсутності мотивів відхилення доводів його апеляційної скарги, які не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,         від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для  залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін. 
Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області                           від 12 листопада 2019 року в частині, яка не змінена і не скасована апеляційним судом, та постанову Харківського апеляційного суду             від 18 лютого 2010 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.     

Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук