ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2020 р.                                        Справа№ 920/154/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Мальченко А.О. 
 в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України
розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
на рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року(повний текст складено 17.03.2020 р.)
у справі № 920/154/20 (суддя Жерьобкіна Є.А.) 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до Державного професійно-технічного навчального закладу "Путивльський професійний ліцей" 
про стягнення 8 570 грн. 12 коп. заборгованості, -
в с т а н о в и в :
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          АТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся з позовом, в якому просить стягнути на свою користь з Державного професійно-технічного навчального закладу "Путивльський професійний ліцей" 7 025,15 грн. пені (за період з 15.03.2016-25.08.2016), 561,80 грн. 3% річних (за період з 15.03.2016-25.08.2016), 983,17 грн. інфляційних втрат (за період з квітня по липень 2016) відповідно до договору постачання природного газу № 128/16-ТЕ-29 від 19.02.2016 (а.с. 1-6).
1.2.          Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного договору несвоєчасно оплатив отриманий природний газ, у зв`язку з чим останньому нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати. 

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду Сумської області від 17.03.2020 р. у справі №920/154/20 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 38-42).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.          АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій викладено прохання оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У апеляційній скарзі позивач зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та ст.ст. 549-552, 599, 625 ЦК України, оскільки матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості станом на дату виникнення заборгованості та судом не зазначено на підставі яких доказів відповідач набув статусу учасника процедури врегулювання, а відтак застосування ч. 3 ст.7 Закону є неправомірним.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2020 року, матеріали судової справи № 920/154/20 разом з апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.
6.2.          29 квітня 2020 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року у справі №920/154/20 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків.
6.3.          Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось із Заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
6.4.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року у справі № 920/154/20 та повідомлено сторін про те, що розгляд даної апеляційної скарги вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

7.          Інші процесуальні дії у справі: не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          Відповідно до укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 128/16-ТЕ-29 від 13.02.2016, позивач зобов`язується передати у власність відповідачу у 2016 році природний газ, а останній, в свою чергу, прийняти та оплатити цей газ на умовах передбачених договором (а.с. 13-19). 
8.2.          Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 лютого 2016 року та діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору). 
8.3.          За умовами п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
8.4.          Відповідно до п. 8.2 договору, у разі невиконання відповідачем умов п.6.1 договору, останній зобов`язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу
8.5.          У п. 10.3. договору сторони погодили, що строк, у межах якого останні можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років. 
8.6.           Згідно з актами приймання-передачі природного газу за лютий-березень 2016 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 39557,86 грн. (а.с. 20-21). 
8.7.          Поставлений позивачем природний газ у лютому-березні 2016 року загальною вартістю 39557 грн 86 коп. оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п. 6.1. договору. Природний газ оплачений 26.08.2016, що вбачається з розрахунку позивача та довідки про операції за договором (а.с. 22, 23).

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1.            Відповідно до п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню
9.2.          Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві нараховані пеня в загальній сумі 7025,15 грн., 3% річних в загальній сумі 561,80 грн., інфляційні втрати в сумі 983,17 грн., виходячи з суми заборгованості за лютий-березень 2016 року, з урахуванням строків розрахунків визначених договором та здійснених відповідачем оплат.
9.3.          30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".
9.4.          Як вбачається з довідки позивача по операціях за договором (а.с. 22-23), відповідач погасив заборгованість за поставлений у лютому-березні 2016 року природний газ з порушенням строку оплати встановленого п. 6.1 договору, - 26.08.2016 р., проте до набрання чинності вищезазначеним Законом.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що на момент звернення до суду з даним позовом у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Оскільки матеріалами справи підтверджено, що заборгованість, на яку позивачем нараховано (за загальний період з 15.03.2016 по 25.08.2016) суми пені, 3% річних та інфляційних втрат погашена відповідачем у повному обсязі 26.08.2016 р., тобто до набрання чинності  Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (30.11.2016), колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень позивача про наявність підстав для нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних, оскільки такі суми в силу положень зазначеного закону не підлягають нарахуванню, а нараховані до набрання чинності цим  законом  неустойка, підлягають списанню відповідно до ч. 3  ст. 7 цього Закону. 
11.2.          Нарахування позивачем суми неустойки, інфляційних втрат та 3% річних за загальний період з 15.03.2016 по 25.08.2016 є неправомірним згідно з ч. 3  ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", оскільки вказаною нормою позивача фактично позбавлено права на нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, на заборгованість, яка погашена до набрання чинності цим законом.
11.3.          Частиною 3 статті 7 Закону визначено механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановлено заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до набрання чинності цим Законом.
11.4.          Придбаний відповідачем газ використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2. договору); відповідач погасив заборгованість перед позивачем за природний газ до набрання чинності відповідним Законом - 21.01.2015 р.;  виконання  ч. 3 ст. 7 Закону  не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, що відповідає позиції, визначеній у постановах Верховного Суду у справі № 925/108/18, у справі № 904/10745/16,  у справі №908/3211/16, у справі №922/4355/14, у справі №914/3118/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, у справі №914/102/17, у справі №905/375/17.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Враховуючи обставини справи та положення ч. 3  ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії"  у позивача, у даному випадку, відсутнє право на нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість, яку було погашено до набрання чинності цим законом, що свідчить про те, що відповідачем прав позивача на отримання зазначених сум - не порушено.

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.3.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України). 
13.4.          Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.5.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.6.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
13.7.          Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України). 
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - матеріали справи не містять.
За приписами ч. 13  ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
13.8.          Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
13.9.          Відповідно до ч. 2  ст. 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
13.10.          Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
13.11.          Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
13.12.          Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
13.13.          Відповідно до ч. 4  ст. 236 ГПК України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Викладене свідчить про необхідність врахування висновків Верховного Суду та відсутності підстав для врахування правових позицій Вищого господарського суду України, на які у своїй апеляційній скарзі посилається позивач
13.14.           Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"  (далі - Закон)., який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення набрав чинності 30.11.2016 р.
13.15.          Відповідно до приписів  ст. 1 Закону  заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього  Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
13.16.          Згідно зі ст. 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
13.17.          Згідно зі  ст. 2 Закону  дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.
13.18.          Частиною 1  ст. 3 Закону  передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
13.19.          Зі змісту з ст.ст.  4,  5,  6 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"  вбачається, що  до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, у той час як  ч. 3  ст. 7 вказаного Закону  визначає, що на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим  Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані  підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
13.20.          Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. №93  затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання  заборгованості  за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.
13.21.          Так, відповідно до пункту 14 Порядку, у реєстрі відображаються дані про підприємства. Зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню, згідно з Законом; обсяг не відшкодованої, станом на 01.01.2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 року.
13.22.          Частиною 3  статті 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, з дня набрання чинності цим Законом. 
Отже, застосування приписів ч. 3  ст. 7 Закону  не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 р. у справі №927/1152/16 від 29.01.2019 у справі № 925/108/18, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16,  від 14.02.2018 у справі №908/3211/16, від 22.02.18 у справі №922/4355/14, від 24.04.2018 у справі №914/3118/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, від 02.05.2018 у справі №914/102/17, від 16.04.2018 у справі №905/375/17.

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.          Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року у справі №920/154/20 залишити без змін..
14.3.           Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року у справі № 920/154/20 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року у справі № 920/154/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 17 березня 2020 року у справі №920/154/20 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
4. Справу №920/154/20 повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 01.07.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                А.О. Мальченко