У х в а л а  
 
10 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 494/603/18
провадження № 61-4085 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чорноморської міської ради про примусове виконання обов`язку,
 
В с т а н о в и в:
 
24 лютого 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. від 18 березня 2020 року залишено без руху касаційну скаргу та надано строк для усунення недоліків до 21 квітня       2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання доказів оплати судового збору в сумі       1 409,60 грн та належним чином оформленої за змістом касаційної скарги.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня          2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня  2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня          2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 серпня 2020 року.
 
У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня  2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 березня 2020 року, ОСОБА_1 надіслав касаційну скаргу в уточненій редакції, в якій міститься клопотання про звільнення заявника від оплати судового збору.
 
Отже, ОСОБА_1 в установлений судом та законом строк (до               06 серпня 2020 року включно) не виконано належним чином ухвалу Верховного Суду від 18 березня 2020 року, зважаючи на наступне.
 
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі (в уточненій редакції) не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, чітко та належним чином підстави (підставу) касаційного оскарження рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
У порушення вимог 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Натомість, у касаційній скарзі міститься клопотання  ОСОБА_1  про звільнення від сплати судового збору.
 
У вищевказаному клопотанні ОСОБА_1 як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на те, що він лише отримує пенсійні виплати, а тому не має матеріальної змоги здійснити оплату судового збору.
 
Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо  розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.
 
На підтвердження незадовільного матеріального стану, ОСОБА_1 до матеріалів касаційного провадження додано копію Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих платежів від 28 лютого 2020 року, згідно якої заявник не отримував доходів за період з першого кварталу 2019 року по четвертий квартал 2019 року.
 
При цьому, до касаційної скарги ОСОБА_1 додано також копію протоколу його пенсійної справи від 03 травня 2019 року, із якого вбачається, що загальний розмір щомісячної пенсії заявника становить 3 029,74 грн.
 
Тобто, із наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 отримує грошові кошти у вигляді щомісячних пенсійних виплат, і їх розмір за попередній календарний рік становить 36 356,88 грн (3 029,74*12), а доказів неотримання відповідних коштів за вказаний період, заявником до його касаційної скарги не надано.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2018 року становив 1 762,00 грн.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, оплачується судовий збір у сумі 1 409,60 грн.
 
Тобто, оскільки сума судового збору за подання даної касаційної скарги  (1 409,60 грн) не перевищує 5 відсотків доходів заявника за попередній календарний рік (36 356,88*5%=1 817,84 грн), а тому слід відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від оплати судового збору за подання даної касаційної скарги.
 
Отже, ОСОБА_1 слід надати докази оплати судового збору за подання ним касаційної скарги на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, в сумі 1 409,60 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA 288999980313151207000026007 .
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України установлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду       Ігнатенка В. М. від 18 березня 2020 року, до 11 вересня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко