ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1049/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №694/1751/19 Категорія: 305010900   	Дудніченко В. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 липня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 25 липня 2019 року о 17 год. 15 хв. в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоблоком «Кентавр Д 2060» по провулку Шкільному, грубо порушуючи вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN NOTE д.н.з. НОМЕР_1 під її, ОСОБА_2 , керуванням, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого її автомобіль отримав значні механічні пошкодження.
Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та у відповідності до висновку експерта №7/2019 отримані збитки складають 31 384, 27 грн.
Крім того, внаслідок вказаної ДТП їй було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у постійному нервовому напруженні, у зміні звичного укладу життя, їй доводиться їздити на значну відстань до рідних автобусом, а не автомобілем. Тому оцінює моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.
Також позивач понесла витрати за надання правничої допомоги у розмірі 8200 грн.
На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 31 384, 27 грн, моральну шкоду у розмірі 30 000 грн та витрати за надання правничої допомоги.
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 березня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодженням автомобіля NISSAN NOTE д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 31 384, 27 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати за надану правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Зобов`язано ОСОБА_2 після повного відшкодування завданих збитків пошкодженням автомобіля NISSAN NOTE д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ліву фару з кронштейном до автомобіля NISSAN NOTE д.н.з. НОМЕР_1 передати ОСОБА_1 .
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 840, 80 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля NISSAN NOTE д.н.з. НОМЕР_1 підлягають задоволенню в розмірі 31 384, 27 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження №7/2019 від 21.08.2019 року, про що не заперечують як позивач так і відповідач.
Крім того, оцінюючи моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, суд виходив з того, що ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди понесла моральні страждання, які полягають в тому, що позивачу було порушено її звичайний спосіб життя, тривалий час вона має дискомфорт в зв`язку з пошкодженням автомобіля, яким не може користуватися, зверталась за медичною допомогою в зв`язку з погіршенням здоров`я, та нанесена моральна шкода знаходиться в причинному зв`язку з противоправним діями ОСОБА_1 .
Щодо судових витрат на правничу допомогу, то сума в 4000 грн передбачена по договору від 08.10.2019 року за участь у судових засіданнях, а адвокат Поліщук В.І. приймав участь як в підготовчих судових засіданнях, так і в судових засіданнях.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнутої моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, вказуючи, що воно в цій частині є незаконним, ухваленим з порушенням матеріальних та процесуальних норм, просив його скасувати в даній частині та ухвалити нове.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом, належним чином не обґрунтований з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності всіх обставин та наслідками, що настали для позивача.
Крім того, договір про надання послуг між позивачем та адвокатом складений пізніше, ніж отримано юридичну допомогу. Наданий розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих юридичних послуг є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, не підтверджений доказами, а саме відсутній розрахунок та акт прийому виконаних робіт, відсутній розрахунок затраченого адвокатом часу знаходження в судовому засіданні, а тому відповідач вважає дані вимоги позивача необґрунтованими.
В частині стягнення матеріальної шкоди відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржує.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду колегією суддів в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 липня 2019 року о 17 год. 15 хв. в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_1 грубо порушуючи вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував та рухався мотоблоком «Кентавр Д 2060» по провулку Шкільному при зустрічному роз`їзді грубо порушуючи вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобіль та мотоблок були механічно пошкоджені.
Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.08.2019 року, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до висновку експертного дослідження №7/2019 від 21.08.2019 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля NISSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 складає 31 384, 27 грн.
Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не в повній мірі відповідає душевним стражданням позивача та її немайновим втратам. Однак, зважаючи на довготривалий період неможливості користування власним транспортним засобом у зв`язку із його механічними пошкодженнями, не сплату у добровільному порядку відповідачем суми заподіяних збитків для його відновлення, вимушену зміну укладу позивача, який полягає у користуванні громадським транспортом для переміщень поза міста проживання, а також погіршення стану здоров`я після ДТП, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір стягнутої моральної шкоди до 5 000 грн, що відповідає вимогам розумності і справедливості.
Щодо витрат на правничу допомогу адвоката, понесену позивачем, то колегія суддів враховує наступне.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої   статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з правилами пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Із матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви додані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а саме: договір про надання професійної правничої допомоги від 08 жовтня 2019 року, квитанція від 30 вересня 2019 року № 80 на суму 4 000,00 грн, попередній розрахунок понесених витрат та обґрунтування їх розміру за надання професійної правничої допомоги адвокатом. 
Інші докази про понесення витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції правомірно відхилено, та сторонами в цій частині не оскаржено.
Щодо стягнення витрат у сумі 4000 грн, які передбачені договором на представництво в (цивільному, адміністративному) процесі від 08.10.2019 року укладеного між адвокатом Поліщуком В.І. та ОСОБА_2 , за судові засідання, то дані витрати підтверджені відповідною квитанцією про їх оплату.
Однак у зв`язку із частковим задоволенням позову, суду необхідно було стягнути судові витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеній частині позову. 
У зв`язку із зміною судом апеляційної інстанції стягнутої судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів і змінює розподіл судових витрат на правничу допомогу, яка в даному випадку становить 2370,90 грн. (4000 грн х 59,27% (задоволена частина позову) / 100%).
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів врахувала конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, та вважає справедливим визначити суму компенсації у розмірі 5 000 грн.
Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди.
Зважаючи на викладене підлягає зміні і розподіл судових витрат у частині стягнення судового збору. 
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 березня 2020 року змінити, зменшивши відшкодування із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розміру моральної шкоди з 10 000 грн до 5 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2370,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 14 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді