Постанова
Іменем України

15 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 707/761/14-ц
провадження № 61-11540св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яворський Олександр Миколайович,
заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року у складі колегії суддів Фетісової Т. Л., Карпенко О. В., Нерушак Л. В.
 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яворського Олександра Миколайовича.

ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст скарги
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яворського О. М.
 
Скарга мотивована тим, що на виконанні у Черкаському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Черкаський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області) перебуває виконавчий лист, виданий Черкаським районним судом Черкаської області, за № 707/761/14-ц від 07 березня 2017 року про погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предметі іпотеки.
 
11 липня 2017 року старшим державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Яворським О. М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 54273450, а 02 жовтня 2017 року іпотечне майно було реалізовано на публічних торгах, проведених ДП «СЕТАМ» за 559 714,40 грн. 
 
Оскільки сума боргу ОСОБА_1 за кредитним зобов`язанням, що підлягала стягненню на підставі виконавчого листа № 707/761/14-ц, становила 134 633,24 грн, тобто значно менше вартості реалізованого майна, заявник 18 жовтня 2017 року звернулась до начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою про перерахування залишку коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки. 
 
Крім того, ОСОБА_1 вказувала на наявність інших виконавчих проваджень по виконанню рішень судів про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на заставне майно, зокрема: ВП № 51205991, № 43933973, № 45537009. Оскільки за всіма провадженнями чітко визначено порядок виконання судових рішень та встановлено погашення боргу за рахунок коштів від реалізації конкретно визначеного майна, яке не є предметом виконавчого провадження № 54273450, зазначена бездіяльність державної виконавчої служби щодо неповернення боржнику коштів від реалізації предмета іпотеки є протиправною. Станом на день звернення до суду зі скаргою, заява державним виконавцем не розглянута, жодних заходів реагування не вжито. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2017 року у складі судді Тептюк Є. П. у задоволенні скарги відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю відкритих виконавчих проваджень щодо вимог стягувача за іншими зобов`язаннями, за якими ОСОБА_1 виступає поручителем, на загальну суму 1 434 530,54 грн (що значно перевищує суму залишку від реалізованого предмета іпотеки), та, які не задоволені за рахунок заставного майна, що є перешкодою для перерахування боржнику коштів, які лишилися від реалізації предмета іпотеки.
 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
 
Ухвалу місцевого суду скасовано. Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено. Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Яворського О. М. щодо неперерахування боржнику залишку коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження № 54273450. Зобов`язано Черкаський РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області перерахувати залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження № 54273450, боржнику ОСОБА_1 .
 
Постанова апеляційного суду мотивована відсутністю у виконавця можливості виконати виконавчі документи у інший спосіб, ніж ними визначено, а тому кошти, одержані від реалізації предмета іпотеки в окремому виконавчому провадженні, не можуть бути використані для погашення заборгованості у інших виконавчих провадженнях та мають бути перераховані боржнику у порядку, визначеному частиною шостою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, що надійшла до Верховного Суду, Черкаський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції. 

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Черкаського районного суду Черкаської області.
 
15 травня 2018 року справу розподілено колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.
 
15 червня 2020 року справу повторно розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
На підставі ухвали Верховного Суду від 18 червня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
 
Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 06 липня 2020 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Литвиненко І. В., Фаловська І. М., Штелик С. П.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі Черкаський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови поза увагою апеляційного суду був залишений факт існування на день подання та розгляду апеляційної скарги інших відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника, в тому числі й про стягнення з  ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 34 190,69 грн, що унеможливлює застосування до цих правовідносин норми частини шостої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
11 липня 2017 старшим державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Яворським О. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54273450 на підставі виконавчого листа № 707/761/14-ц від 07 березня 2017 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 9-2007 від 26 лютого 2007 року боргу в розмірі 134 633,24 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: склад під літерою «А1», загальною площею 679 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 .
 
02 жовтня 2017 року вказане іпотечне майно було реалізовано на публічних торгах, проведених ДП «СЕТАМ», за 559 714,40 грн, залишок коштів від реалізації предмета іпотеки становить 383 494,25 грн.
 
18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою про перерахунок коштів, що залишилися після реалізації предмета іпотеки, проте кошти не було повернено.
 
Крім того, ОСОБА_1 також виступає поручителем перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за іншими зобов`язаннями, щодо яких є відповідні рішення судів і відкриті виконавчі провадження № 51205991 та № 43933973, які не закрито, а вимоги кредитора на загальну суму 1 434 530,54 грн не задоволено.
 
Так, у виконавчому провадженні № 51205991, відкритому на виконання наказу господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2014 року, вирішується питання про звернення стягнення на предмет застави (різноманітні станки) шляхом продажу на прилюдних торгах для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Брокбізнесбанк»; у виконавчому провадженні № 43933973, відкритому на виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2014 року, вирішується питання про звернення стягнення на предмет застави (екскаватори та трактор) для погашення заборгованості зазначеного боржника перед ПАТ «Брокбізнесбанк», у виконавчому проваджені № 45537009, відкритому на виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року, вирішується питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: сарай літ. Б, прохідна літ. В площею 64,4 кв. м, навіс літ. Г, замощення І, ворота № 1, свердловина № 2, розташовані на АДРЕСА_1 , що належать іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 8426 від 05 жовтня 2005 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Отже, розгляд касаційної скарги у цій справі здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
 
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
 
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про заставу», якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.
 
Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю (частина сьома статті 38 Закону України «Про іпотеку»).
 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
 
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.
 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
 
За правилами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.
 
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Крім цього, серед обов`язків виконавця також закріплено здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Порядок виплати стягнутих грошових сум визначено статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Частиною шостою вищезазначеної статті передбачено, що стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).
 
Розглядаючи скаргу  ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суди попередніх інстанцій встановили існування інших відкритих виконавчих проваджень, боржником у яких є скаржник. Водночас, дослідивши, що у виконавчому провадженні № 51205991 способом задоволення вимог стягувача є звернення стягнення на предмет застави (різноманітні станки), шляхом продажу на прилюдних торгах, у виконавчому провадженні № 43933973 вирішується питання про звернення стягнення на предмет застави (екскаватори та трактор), а у виконавчому провадженні № 45537009 вирішувалось питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: сарай літ. Б, прохідна літ. В площею 64,4 кв. м, навіс літ. Г, замощення І, ворота № 1, свердловина № 2, розташовані на АДРЕСА_1 ,для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» апеляційний суд дійшов висновку, що кошти, одержані від реалізації предмета іпотеки в окремому виконавчому провадженні № 54273450, не можуть бути використані для погашення заборгованості у інших виконавчих провадженнях, оскільки у всіх вищезазначених виконавчих провадженнях чітко визначений спосіб виконання рішення суду.
 
Однак суд апеляційної інстанції не врахував таке.
 
Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
 
Відповідно до частин першої та другої вищевказаної статті виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
 
24 листопада 2014 року державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Недоступ Д. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за № 45537009 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: сарай літ. Б, прохідна літ. В площею 64,4 кв. м, навіс літ. Г, замощення І, ворота № 1, свердловина № 2, розташовані на АДРЕСА_1 ,для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Брокбізнесбанк».
 
18 лютого 2016 року державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Діденко С. Б. виніс постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45537009  до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.
 
23 лютого 2016 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Недоступ Д. М. прийняв до виконання виконавче провадження № 45537009  та виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 50 622,76 грн.
 
27 листопада 2017 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яжук С. С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження за № 45537009 у зв`язку з тим, що коштів, які надійшли від реалізації заставного майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.
 
28 листопада 2017 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яжук С. С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 55264355 з примусового виконання постанови № 45537009 від 23 лютого 2016 року, виданої відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору (нестягнута сума - 34 190,69 грн).
Отже, на час звернення боржника із вимогою до органу державної виконавчої служби про повернення коштів у виконавчому провадженні № 54273450, в межах іншого виконавчого провадження № 45537009 до стягнення з боржника підлягав виконавчий збір у розмірі 50 622,76 грн.
 
Тобто апеляційний суд не врахував наявність щодо боржника ОСОБА_1 виконавчих документів не лише про звернення стягнення на предмет застави, але й постанови про стягнення виконавчого збору, вираженого у конкретній грошовій сумі.
 
За таких обставин, до моменту погашення боргу за постановою про стягнення виконавчого збору у органу державної виконавчої служби не було підстав для перерахування боржнику залишку коштів від продажу предмета іпотеки.
 
Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд погоджується з правильним по суті висновком суду першої інстанції про те, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.
 
Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області задовольнити.
 
Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року скасувати, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2017 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий      Судді:	В. С. Висоцька      А. І. Грушицький      І. В. Литвиненко 	
 	   	
 	І. М. Фаловська     С. П. Штелик