ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року	Львів	Справа № 300/62/20 пров. № А/857/4245/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                                           Обрізко І.М., 
суддів                                                                               Шинкар Т.І., Онишкевича Т.В., 
                                        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року, прийняте суддею Главач І.В. у місті Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,- 

                                                          встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови в проведенні позивачу перерахунку пенсії з 01.01.2008 року з урахуванням вимог п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесеному до категорії 2; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії в розмірі 87% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням вимог п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.01.2008 року по даний час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, та забезпечення їх виплату одним платежем у повному обсязі з врахуванням виплачених сум.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.01.2008 року з урахуванням вимог пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорій 2. Зобов`язано відповідача провести з 01.01.2008 перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 87 процентів відповідного грошового забезпечення, з урахуванням вимог пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2 та здійснити виплату пенсії із врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на момент такого перерахунку, які застосовуються саме при призначенні пенсії, були відсутні.
Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 24.04.2018  у справі № 686/12623/17. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із  порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що з 01.01.2008 року на підставі статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови №1294 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача в розмірі 82 % грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008 року для відповідних категорій осіб, виходячи з чинної на цю дату редакції статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка не передбачала збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - призвели до її збільшення, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення.
Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу наводить обґрунтування, аналогічні мотивам судового рішення.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. 
З 21.02.2005 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» розмір якої визначено виходячи з 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років, 27 процентів відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років понад 20 років, 5 процентів, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.
З 01.01.2008 року розмір пенсії позивача обраховувався без збільшення на 5 процентів грошового забезпечення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та становив 82 проценти грошового забезпечення, у зв`язку із чим позивач звернуся до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Крім того, згідно положень пункту «в» статті 13 Закону № 2262-XII зазначеним особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
В подальшому, пунктом 9 Закону № 3591-IV (набрав чинності 29 квітня 2006 року) було внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту «в» вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії на 5% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 2.
Постановою № 1294 встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).
Пунктом 5 Порядку № 45 передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. 
Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів прийшла до висновку, що, оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 5-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 5-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає.
При цьому колегія суддів бере до уваги ту обставину, що згадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.
Подібний правовий висновок у спорах цієї ж категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 08 липня 2014 року (справа № 21-277а14) та у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 275/383/17.
Отже, суд першої інстанції за результатами розгляду справи ухвалив рішення, врахувавши лише доводи позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів та обставин справи.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.  308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

                                                       постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.
Скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 300/62/20 та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повний текст виготовлено 27.08.2020 року.