Справа № 464/4026/19                                Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/3663/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 липня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н.П.
                                     суддів: Шеремета Н.О., Мельничук О.Я.
                при секретарі: Цап П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів, визнання окремих положень кредитного договору недійсним, визнання Договору добровільного страхування життя таким, що не був укладений та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором,-

                                       в с т а н о в и в:

       31.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», в якому просив: визнати недійсним з моменту укладення договору п.4 Споживчого кредиту ( з послугою страхування) Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», а саме комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99%, що нараховується щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором; визнати недійсним з моменту укладення договору Графік платежів Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині сплати щомісяця комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 337,19 грн., що підлягає сплаті зва вест період дії кредитного договору; визнати недійсним Договір добровільного страхування життя згідно Заяви № 10010923850, що зазначений у Заяві № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» таким,що не був укладений від імені ОСОБА_1 - Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна Страхування життя», а суму страхового внеску для оплати договору страхування в розмірі 1728 грн такою,що не підлягає поверненню ОСОБА_1 ; визнати недійсним з моменту укладення договору пункт 2 Споживчого кредиту ( з послугою страхування) та Графік платежів Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині сплати суми в розмірі 1728 грн., що призначена для оплати договору страхування; зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок заборгованості по Заяві № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018 та зарахувати сплачену ним комісію за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу - тіла кредиту та процентів, а суму для оплати договору страхування виключити з загальної суми кредиту; надлишок сплачених коштів зарахувати на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ідея Банк», МФО 336310 з призначенням платежу: поповнення поточного рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , НОМЕР_2 .
        Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01.08.2018 року він уклав з акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Заява № 1001092385001 на приєднання до нього. Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту становить 13 828 грн., з яких кредит в розмірі 12000 грн. надано на споживчі цілі, а сума 1728 грн. повинна бути спрямована відповідачем на оплату Договору страхування життя. Умовами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99% річних. Що є платою за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг. Вважає включення до умов договору умови про сплату комісії незаконною, оскільки комісія не є послугою відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідно до умов кредитного договору суму страхового внеску в розмірі 1728 грн. відповідач повинен був спрямувати на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна Страхування життя». Однак страховий внесок в сумі 1728 грн. банком не був проведений, тому вважає, що Договір добровільного страхування між ним та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна Страхування життя» не був укладений. Тому, просив суму в розмірі 1728 грн. виключити із загальної суми споживчого кредиту та здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, зазначену суму спрямувати в рахунок погашення тіла кредиту.
       Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про захист прав споживачів, визнання окремих положень кредитного договору недійсним, визнання Договору добровільного страхування життя таким, що не був укладений та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.
       Зазначає, що звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, визнання окремих положень кредитного договору недійсними та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором виключно з підстав нікчемності (недійсності) його окремих положень, тобто визнання їх такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а не з підстав не обізнаності з даними умовами, про що зазначає суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Зазначає, що на момент укладення кредитного договору не був обізнаний, що положення спірного кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не відповідають вимогам чинного законодавства України, що, на його думку, не позбавляє його права оспорити договір в частині сплати комісії. Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не дослідив, не перевірив та не взяв до уваги, що (незважаючи на недійсність комісії встановленої відповідачем у кредитному договорі), згідно п. 1. Розділу 4. Паспорту споживчого кредиту базою нарахування щомісячної комісії в розмірі 1,99% є виключно сума, яка видається на загальні споживчі цілі. Згідно п.2 «Споживчого кредиту (з послугою страхування) кредитного договору, сума яка була видана позивачу на загальні споживчі цілі становила 12000 грн. Отже, за умовами кредитного договору та Паспорта споживчого кредиту розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості повинна була би становити - 238 грн. 80 коп. Однак, відповідач встановив більшу, ніж передбачено п. 1. Розділу 4. Паспорта споживчого кредиту щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 273 грн. 19 коп., виходячи від загальної суми кредиту в розмірі 13728 грн., зарахувавши суму страхової премії для оплати договору страхування життя в розмірі 1728 грн. до суми кредиту, що був виданий на споживчі цілі, чим ввів його в оману як споживача послуг. Зазначені дії відповідача вважає нечесною підприємницькою діяльністю, спрямованою на отримання неправомірного прибутку. Вважає, що врішуючи спір по суті, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню до даних правовідносин, а саме статті 1, 8, 20 Закону України «Про споживче кредитування», статті 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1054 ЦК України, п.17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», підпункт 12 п.24 та п. 40 Постанови Правління НБУ від 27.02.2018 року №17 «Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України». Крім того, умови договору, які містяться у п. 4 Розділу «Споживчий кредит (з послугою страхування) та у Графіку Платежів Заяви №1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01 серпня 2018 року (а саме комісія за обслуговування кредитної заборгованості) не відповідають вимогам закону, оскільки встановлюють не передбачену законом для даного виду договору додаткову плату, що не відповідає суті і змісту такого виду договору, за яким одна сторона надає у користування другій стороні певну суму грошових коштів і отримує за це протягом всього часу користування позичальником вказаними кредитними коштами дохід у вигляді процентів за користування кредитними коштами, а друга сторона отримавши кредитні кошти зобов`язується їх повернути і сплатити кредиторові плату за користування кредитними коштами. Для даного виду договору закон передбачає застосування і включеня до договору умов про певні негативні наслідки прострочення виконання зобов`язання (у вигляді неустойки, дострокового розірвання договору, зміну строку повернення кредитних коштів, у певних випадках перегляд умов договору у сторону збільшення плати за користування кредитними коштами, тобто процентів). Таким чином, вказана комісія не є платою за користування кредитними коштами, не є неустойкою як захід забезпечення виконання грошового зобов`язання позичальником, і відповідно така умова договору не відповідає вимогам закону, що регулює даний вид договору, ні у якості істотних умов договору, ні тих умов договору, які сторони можуть вносити до нього, виходячи зі змісту укладеного ними правочину. Дана плата (комісія) по суті є платою позичальником кредитору за певні надавані ним послуги, які входять до прямих функцій банку - кредитора. Крім того, перелічені послуги не є обов`язковими, їх кількість не може бути передбачуваною, натомість згідно умов договору комісія встановлена як обов`язкова і щомісячна. 
       Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Таким чином положення пункту 4. Розділу «Споживчий кредит (з послугою страхування), а саме - розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.99%, що встановлена у кредитному договорі та комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 273, 19, що повинна сплачуватися щомісячно та зазначена у Графіку платежів Кредитного договору, а всього в розмірі 6556,56 грн ( 273.19 грн. х 24 місяці (період кредитування) суперечать наведеним вище правовим нормам, оскільки обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про споживче кредитування», а тому дані положення кредитного договору підлягають визнанню недійсними.
       Просить рішення суду в частині відмови у визнанні недійсним п.4 кредитного договору та Графіку платежів до договору, яким встановлено стягнення з позичальника разової та щомісячної комісії скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити.
       У судове засідання, призначене на 20 липня 2020 року, особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Відповідно до ч 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк/фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Частина 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка була чинною на момент укладення договору, вимагала від кредитодавця надання споживачу перед укладенням відповідного договору певної інформації. 
Відповідно до ст. 15 та 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ненадання інформації про послугу саме-по-собі не є підставою для визнання недійсним кредитного договору; за певних обставин це може бути підставою для розірвання договору або відшкодування збитків.
Встановлено, що 01.08.2018 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» було укладено договір споживчого кредиту та надано кредитні кошти на суму 12 000 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99%, абсолютне значення здрожчання кредиту - 20 285,82 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору споживчого кредиту в частині комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.99%, що встановлена у кредитному договорі та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 273, 19 грн., що повинна сплачуватися щомісячно та зазначена у Графіку платежів до Кредитного договору, районний суд виходив з того, що Заявою на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивач підтвердив, що він ознайомлений з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Тарифами Банку та цілком згідний з такими; всі умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; ознайомлений та погоджується з умовами надання кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками (в тому числі умовами надання кредитної лінії, овердрафту, споживчого кредиту тощо); власним підписом на цій Заяві позивач підтвердив, що в повному обсязі, доступно та своєчасно ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки (в тому числі реальної) та вартості всіх супутніх послуг. У заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в пункті Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлений у розмірі 1,99%; розділ «Графік платежів» передбачає комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач, підписавши заяву, погодився із даними умовами договору. На момент підписання кредитного договору був дієздатною особою, мав можливість ознайомитися з усіма умовами кредитування та у разі необхідності отримати відповідну консультацію у спеціаліста, мав право вибору банківської установи. Підписавши кредитний договір, позивач реалізував своє право на отримання кредиту на визначених у договорі умовах та в подальшому виконував його умови. Судом не знайдено жодної із підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним, зокрема у зв`язку з несправедливими умовами договору кредиту, які б вказували на істотний дисбаланс прав споживача, про незаконність умов. Всі твердження позивача розцінено районним судом як його намагання в такий спосіб змінити умови кредитування, як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, які можуть настати, але не настали і залежать від дій позивача. 
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються:
1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;
10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
       У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
       Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
       У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
       Згідно з пунктом 4 кредитного договору від 01 серпня 2018 року позичальнику було встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе плату за: послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту ( в тому числі, але не виключно за надання довідок щодо стану заборгованості по споживчому кредиту, підтвердженням проведених платежів. Вказана комісія є разовою й сплачується за рахунок коштів споживчого кредиту , її сума включена в основну суму споживчого кредиту (крім випадків її сплати клієнтом самостійно.
       Тобто, оспорюваним пунктом 4 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
       При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.
       Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 7 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів та визначена договором в розмірі 273,19 грн щомісячно. 
Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
       Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача
Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. 
       Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
       Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
       Враховуючи, що ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору, на думку колегії суддів, є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.
       Висновки суду першої інстанції про те, що Законом України «Про споживче кредитування» прямо не передбачено заборону на встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості не спростовують висновків колегії суддів, оскільки, у даному випадку, банком у кредитному договорі встановлено плату за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно.
Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.
       З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним п.4 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», яким встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99% та Графік платежів Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 337,19 грн щомісячно слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. 
       Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 01.08.2018, зарахувавши в рахунок погашення тіла кредиту та процентів незаконно отриману за договором комісію.
       В решті рішення суду не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. 
       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:  

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
               Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним п.4 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», яким встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99% та Графіку платежів Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 337,19 грн щомісячно скасувати. 
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсним п.4 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», яким встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99% та Графіку платежів Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 337,19 грн щомісячно задоволити.
       Визнати недійсним п.4 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», яким встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99% та Графік платежів Заяви № 1001092385001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 337,19 грн щомісячно. 
       Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 01.08.2018, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту та процентів незаконно отриману за договором комісію.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 30.07.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Мельничук О. Я.