ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/868/20 Справа № 199/3187/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, проживаючого АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. 
       Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
       При обставинах встановлених місцевим судом  ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 09.05.2020 року о 07:25 годині пр. Мануйлівський, 9, керуючи транспортним засобом «Suzuki Swift» державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Просвитянською та вул. Проспект Мануйлівський на заборонений ( червоний ) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21103" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по проспекту Мануйлівському на зелений сигнал світлофору. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, завдано матеріального збитку. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.7.3.е Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. 

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову районного суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, винесене з порушенням норм процесуального права, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
       Вважає, що покази свідка ОСОБА_3 не можуть бути взяті до уваги, у зв`язку з тим, що вони не відповідають дійсності. Так свідок вказує, що автомобіль апелянта наздогнав автомобіль "ВАЗ" і вдарив його у ліве крило, але це суперечить фото, які містяться в матеріалах справи з яких чітко вбачається, що удар був у правий бік і праве крило автомобіля апелянта.
На думку апелянта, свідок не мав можливості бачити те, що коїться за рогом будинку № 9, адже саме будинок і є перешкодою для обзору всього що за ним коїться.
Тим паче як повідомив свідок, що начебто він їхав по тротуару по проспекту Мануйлівський велику відстань, але цього не було та і взагалі цього не можливо було побачити.
       А тому покази свідка вважає суперечливими та викликає розумний сумнів в його правдивості та достовірності.
       Звертає увагу на те, що дорога складається з 2 смуг в одному напрямку, а тому у водія ВАЗ були всі необхідні можливості для уникнення ДТП, але жодного тормозного сліду немає, тобто він навіть не намагався гальмувати.
       Вважає, що у водія "ВАЗ" були всі необхідні умови, щоб уникнути ДТП, адже жодних інших автомобілей не було, тобто ніщо не заважало йому бачити автомобіль ОСОБА_1 , крім того він взагалі не здійснив жодних дій для зупинки власного транспортного засобу або перестроїтися на іншу смугу руху.
       На думку апелянта, водій ОСОБА_2 не зробив жодних дій на зупинення свого транспортного засобу, а тому на думку апелянта, є всі підстави вважати, що він рухався зі швидкістю, що значно перевищувала допустимі норми.
       Зазначає, що працює водієм таксі (офіційно зареєстрований), а тому позбавлення його прав на 6 місяців фактично позбавить його заробітку та можливості працювати за його професією, що також не було враховано судом при винесенні оспорюваної постанови.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Черкавський Ю.С. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується: 
       - відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416830 від 09.05.2020 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений про що свідчить його підпис;
       - схемою з місця ДТП, відповідно на якій зафіксовано ДТП, фото таблицею до неї;
       - поясненнями потерпілого водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 
       - письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який вказує, що був очевидцем ДТП, а саме: 09.05.2020 року стояв на світлофорі біля будинку № 9, щоби перейти дорогу (пр. Воронцова). На світлофорі залишалося 10 секунд червоного світла. У цей момент водій авто «Suzuki Swift» державний номерний знак НОМЕР_1 виїхав з тротуару на розворот у лівий ряд. Водій авто «ВАЗ» у цей момент рухався на дозволений зелений сигнал світлофору. Залишалося ще 8 секунд червоного світла, як вище вказані автомобілі зіткнулися. Водій авто «ВАЗ» просто ніяк не зміг уникнути зіткнення, так як водій ОСОБА_1 рухався на заборонений сигнал світлофору та робив маневр розвороту на перехресті з тротуару.
       Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376, в ньому були зазначені дані про особу, стосовно якої він складався, ОСОБА_1 роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, протокол був підписаний без будь-яких зауважень.
       Доводи апелянта про те, що саме водій ОСОБА_2 винний у скоєному правопорушенні апеляційний суд не приймає, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи в розумінні ст. 251, 252 КУпАП.
       Не заслуговують на увагу і доводи апелянта стосовно того, що покази свідка ОСОБА_3 мають сумнівний характер, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.
       Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не зупинив свій транспортний засіб є неспроможними, оскільки це не спростовує винність ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, а є лише способом захисту від уникнення адміністративної відповідальності.
       Крім цього, винність ОСОБА_1 підтверджується і показами свідків, які були допитані у суді першої інстанції, зокрема свідок ОСОБА_3 , пояснив, що він є мешканцем будинку навпроти якого відбулася ДТП, та бачив, як саме ОСОБА_1 спочатку рухався по тротуару, а потім на червоне світло світлофора почав рух свого транспортного засобу.
       Крім вказаного доводи ОСОБА_1 спростовуються і письмовими показами свідка ОСОБА_4 , який також був безпосереднім очевидцем ДТП, та серед іншого пояснив, що: «коли на світлофорі залишалося 10 секунд червоного світла, у цей момент водій авто «Suzuki Swift» державний номерний знак НОМЕР_1 виїхав з тротуару на розворот у лівий ряд, а водій авто «ВАЗ» у цей момент рухався на дозволений зелений сигнал світлофору. Залишалося ще 8 секунд червоного світла, як вище вказані автомобілі зіткнулися. Водій авто «ВАЗ» просто ніяк не зміг уникнути зіткнення, так як водій ОСОБА_1 рухався на заборонений сигнал світлофору та робив маневр розвороту на перехресті з тротуару».
       Вказані пояснення свідків, апеляційний суд розцінює як такі, що не свідчать про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.
       Що стосується доводів апелянта про можливість ОСОБА_2 уникнути ДТП, то слід зазначити, що для вирішення питання про наявність у водія автомобіля "ВАЗ 21103" технічної можливості уникнути дорожньо- транспортної пригоди потрібні спеціальні знання, оскільки відповідь на вказане питання потребує розрахунків, зокрема, часу, що необхідний водієві для приведення гальмівної системи до дії , та часу маневру, однак під час судового розгляду клопотання про призначення експертизи не заявлялись, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку, чи мав можливість водій ОСОБА_2 уникнути ДТП.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  
       Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
       Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст 124 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
       При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
       За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
               
       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2020 року - залишити без задоволення.
       Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2020 року - залишити без змін.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко