Ухвала
 
11 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 307/3501/16-ц
провадження № 61-10839ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Тячівської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Тячівської міської ради про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво та державного акту про право приватної власності на землю, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
29 листопада 2017 року позивачка та її представник подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких просили визнати незаконним, таким що не має юридичного значення, рішення ХІІ сесії 22-го скликання від 18 грудня 1997 року, згідно якого відповідачу ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,07 га, під будівництво та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , а також визнати незаконним та скасувати державний акт серії 111-ЗК № 014587, виданий на ім`я ОСОБА_1 на право приватної власності на землю, виготовлений на підставі цього рішення.
Посилається на те, що згідно рішення XIV-ї сесії 21 скликання Тячівської міської ради від 20 квітня 1994 року їй було надано у власність земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення 8-ї сесії ХХІІ скликання Тячівської міської ради від 26 квітня 1996 року вулиця Матросова була перейменована на вулицю Августина Волошина, про що внесено зміни в нумерацію земельних ділянок, що були виділені громадянам на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Земельній ділянці, яка була надана їй по АДРЕСА_1 присвоєно адресу: АДРЕСА_1.
Після того як вона почала оформляти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в Тячівській міській раді, їй повідомили, що на її земельну ділянку в 1997 році виготовлено державний акт про право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,07 га, на ім`я ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Вважає, що рішення Тячівської міської ради та державний акт є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки у протокол 12-ї сесії Тячівської міської ради 22-го скликання від 18 грудня 1997 року внесено виправлення, згідно яких відповідачу   ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, площею 0,07 га, на АДРЕСА_1 , (колишній АДРЕСА_1) .
Рішенням Тячівського районного суду від 04 вересня 2019 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення ХІІ-ї сесії 22-го скликання від 18 грудня 1997 року в частині передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га на АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним та скасовано державний акт серії 111-ЗК № 014587, виданий на ім`я ОСОБА_1 на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177 від 27 жовтня 1998 року, площею 0,07 га, з цільовим                призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на АДРЕСА_1 , виготовлений на підставі рішення ХІІ-ї сесії 22-го скликання Тячівської міської ради від 18 грудня 1998 року
Ухвалу про забезпечення позову від 20 грудня 2016 року скасовано.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Мотивувальну частину рішення Тячівського районного суду від 04 вересня 2019 року змінено в частині правового обґрунтування.
Резолютивну частину рішення Тячівського районного суду Закарпатської області            від 04 вересня 2019 року залишено без змін.
20 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду               від 16 червня 2020 року у вказаній вище справі.    
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Тячівського районного суду Закарпатської області цивільну справу    № 307/3501/16-ц за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Тячівської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Тячівської міської ради про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво та державного акту про право приватної власності на землю.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська