ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1386/20                                        Головуючий суддя І інстанції Ольховський Є.Б.
Провадження № 33/818/580/20                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Колобова Л.В., а також потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 3 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, - 

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працює підприємцем, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 120 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
       Постановою встановлено, що 19.02.2020 року о 20.55 год. , м. Харків, вул. Маліновського, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Wolkswagen», державний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2 . Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.п. 10.1 Правил Дорожнього руху України та спричинено матеріальну шкоду, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками.

       В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2020 року скасувати та провести судову авто технічну експертизу, проведеня якої доручити фахівцям ХНДІСЕ ім.. Засл. Проф.. Бокаріуса М.Е.
Посилається на те, що в схемі, складеної працівниками поліції не містяться пункти Правил дорожнього руху України, які, нібито, порушив інший учасник ДТП, зазначаючи ці пункти Правил в своїй апеляційній скарзі. Вважає, що його вина не доведена судом першої інстанції.

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисниа - адвоката Колобова Л.В., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також пояснення потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову судді законною і обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України.
З метою забезпечення Конституційних засад щодо доступу до правосуддя особи, яка вважає свої права порушеними , а також з метою дослідження та перевірки всіх апеляційних доводів ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції на підставі ст. 294 КУпАП прийнято до розгляду апеляційну скаргу. Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, стороною захисту не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Визнаючи ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, письмових поясненнях учасників ДТП та свідка, наявних в матеріалах справи. 
       Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з іншим автомобілем, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України. В цьому ж протоколі в якості потерпілого зазначений ОСОБА_2 .
       Аналізуючи письмові пояснення, зазначені ОСОБА_1 в цьому ж протоколі, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був не згоден лише з кваліфікацією його дій, однак з відомостями, зафіксованими в протоколі працівником поліції, в цілому, він був згоден, про що свідчить його власноручний підпис в цьому протоколі, а також те, що дії особи, яка складала цей протокол ОСОБА_1 не оскаржувались, в порядку чинного законодавства.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Крім того, в матеріалах справи міститься схема місця ДТП (арк. 2), яка була складена інспектором поліції безпосередньо після скоєння ДТП. З відомостями, які містяться в цій схемі, ОСОБА_1 був згоден, про що свідчить його власноручний підпис у цієї схемі, а також відсутність в матеріалах справи його заперечень проти її складення.
       Також, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 (арк.3), він не заперечує, що рухався у центральній смузі на шляху, який містить три смуги руху в одному напрямку та намагався змінити напрямок руху для здійснення повороту ліворуч.
       Тобто, водій ОСОБА_2 рухався у крайній лівій смузі руху, а водій ОСОБА_1 рухався у цьому ж напрямку у центральній смузі руху.
Пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, передбачає що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це бути безпечно і не створить перепон чи небезпеки іншим учасникам руху.
       Однак, в письмових поясненнях потерпілого містяться відомості, що ОСОБА_1 здійснив поворот з центральної смуги руху у ліву смугу руху, де саме рухався потерпілий, без увімкнутого показника повороту (арк. 5). 
       В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий повністю підтримав надані ним на місці дорожньо-транспортної пригоди письмові пояснення та повідомив, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у центральній полосі руху без увімкнутого показника повороту почав змінювати напрямок руху вліво, внаслідок чого сталась ДТП.
       Такі ж самі відомості, тобто відсутність увімкнутого показника повороту, зазначив в своїх письмових поясненнях і свідок ОСОБА_4 , який рухався в центральній смузі руху за автомобілем, під керуванням ОСОБА_1 та останній різко, без увімкнутого показника повороту, намагався здійснити поворот ліворуч внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода, тобто зіткнення, з іншим автомобілем (арк. 6).
       В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, сторона захисту заявила клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 для його допиту.
       Апеляційний суд виконав усі процесуальні заходи щодо задоволення цього клопотання та свідок ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та викликаний, однак в судове засідання, призначене на 19.08.2020 року він не з`явився. 
Натомість 15 липня 2020 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_4 в якій він зазначив, що отримав судову повістку про виклик його в якості свідка в судове засідання, призначене на 19.08.2020 року на 11:00 год., проте з`явитись в судове засідання не має можливості та надав свої письмові пояснення з приводу подій, які мали місце на вул. Маліновського за участю водія ОСОБА_1 , які повністю підтверджують його попередні письмові пояснення, які він надавав працівникам поліції.
       У апеляційного суду не викликає сумнівів те, що ці пояснення надані саме ОСОБА_4 , оскільки до своїх письмових пояснень останній долучив фотокопію свого водійського посвідчення.
       Відповідно до цих пояснень вбачається, що ОСОБА_4 рухався на своєму автомобілі по вул. Малиновського в центральній смузі руху4, а перед ним рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Поряд з автомобілем ОСОБА_4 в лівій смузі руху рухався автомобіль Фольцваген Кадді, білого кольору, під керуванням потерпілого ОСОБА_2 . Приблизно не доїжджаючи 30-40 метрів до перехрестя з вул. Коцарська, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 різко змінив напрямок руху та намагався з центрального ряду повернути наліво у двір між будинками, при цьому лівий поворот не було увімкнуто. У зв`язку з цим маневром автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з автомобілем, під керуванням ОСОБА_2 . 
       Отже, апеляційний суд вбачає, що письмові пояснення потерпілого та свідка, які вони надавали у день скоєння дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються між собою та з письмовими поясненнями, які надав свідок до апеляційного суду.
       Намір ОСОБА_1 здійснити поворот ліворуч у двір між будинками об`єктивно підтверджується навіть і тим, що саме у цьому будинку ( АДРЕСА_1 ) безпосередньо проживає ОСОБА_1 , що в суді він не оспорював.
       Поряд з цим, не визнаючи своєї провини у заподіянні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 все ж таки не заперечував, що здійснював маневр повороту з центральної смуги руху ліворуч. 
       Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апелянт та його захисник заявили клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи, на вирішення якої просили поставити наступні питання:
- як повинні діяти учасники вказаної дорожньо-транспортної пригоди у даній обставині у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України;
- чи вбачається в діях водія «Фольцваген Кадді», держ. номер НОМЕР_2 , невідповідність вимог Правил дорожнього руху України, та які з них знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
       У задоволенні цього клопотання було відмовлено виходячи з наступного.
       Згідно заявленого клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи та змісту питань не вбачається будь-яких вихідних відомостей (крім пояснень ОСОБА_1 ) стосовно розташування транспортних засобів, траєкторії руху до часу їх зіткнення щодо події дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, клопотання має лише формулювання питань загального характеру, без вказівки конкретних умов події. Більш того, питання щодо того, як повинні були діяти учасники ДТП у відповідності до вимог ПДР взагалі є незрозумілим, оскільки дотримання або не дотримання водіями пунктів Правил дорожнього руху України - взагалі мають правовий характер. При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Питання, що ставляться апелянтом та його захисником експерту в заявленому клопотанні взагалі межують з вирішенням правових питань щодо винуватості осіб, які належить вирішувати тільки суду. За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для залучення експерта, а тому позбавлений можливості задовольнити клопотання про проведення судової автотехнічної експертизи, виходячи зі змісту не конкретно сформульованих питань у клопотанні захисника.
Поряд з тим, посилання ОСОБА_1 на те, що у схемі місця ДТП (арк. 2) не зазначені пункти Правил дорожнього руху України, які порушив інший учасник ДТП апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки стосовно іншої особи - учасника ДТП, протокол про адміністративне правопорушення не складався взагалі, а тому немає підстав для зазначенні будь яких пунктів Правил дорожнього руху стосовно такої особи.
       Крім того, сторона захисту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вказувала на порушення потерпілим вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.
       Матеріали справи не містять відомостей про те, що з аналогічними посиланнями ОСОБА_1 звертався на місці ДТП до працівників поліції, або до суду першої інстанції, а тому апеляційний суд розцінює це твердження, як спосіб захисту та уникнення відповідальності. Також, в матеріалах справи немає будь-яких фактичних відомостей на підтвердження порушення ОСОБА_2 п.п. 123.1 та 13.1 ПДР України.
Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
       Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 3 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін. 
       Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков