ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2020 р.           Справа№ 910/443/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Буравльова  С.І. 

секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи:
позивача Баленко І.В. 
відповідача Решетило Р.Г. 
третя особа позивача: Каніковський О.О. 
                                     Шевчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
на рішення Господарського суду міста Києва
від 19.03.2020 (дата підписання повного тексту рішення 02.04.2020)
у справі № 910/443/20 (суддя Пінчук В.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна"
до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Едванс"
про визнання недійсним договору від 11.10.2019 № ДДП-20191011/11 та відшкодування збитків у розмірі 37250,66 грн

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" про визнання недійсним договору від 11.10.2019 №ДДП-20191011/11 та стягнення з відповідача 37250,66 грн витрат пов`язаних із укладенням вказаного договору. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2019 було проведено аукціон, участь у якому узяв позивач, за його результатами визначено переможця Товариство з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна", у подальшому 11.10.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір №ДДП-20191011/11. Відповідно до умов якого, відповідачем за плату передано позивачу для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 (ринок «Житній») у межах ІІ територіальної зони паркування. Крім того, 11.10.2019 сторонами було підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика.
Позивач зазначав, що після підписання указаних документів, фактична передача паркувального майданчика не відбулась, оскільки на указаній земельній ділянці веде господарську діяльність ТОВ «ЄДВАНС». У подальшому позивачем установлено, що за даними Державного земельного кадастру щодо прав власності та речові права на земельну ділянку підтверджується, що користувачем земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:85:425:003 є ТОВ «ЄДВАНС».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 у справі №910/443/20 позов задоволено. Визнано недійсним договір від 11.10.2019 № ДДП-20191011/11, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна" (03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, 14, код 40578600) та Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6, код 35210739). Стягнуто з Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6, код 35210739) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна" (03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, 14, код 40578600) 37250 (тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят) грн 66 коп. витрати, пов`язані із укладенням договору № ДДП-20191011/01 від 11.10.2019, 3000 (три тисячі) грн 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу  та  4204  (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп. судового збору.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів того, що земельна ділянка третьої особи була передана йому або він отримував будь - які права на володіння, розпорядження або користування нею. 
Не погодившись з рішенням суду, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд поновити строк для подання апеляційної скарги. Прийняти апеляційну скаргу до провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 у справі №910/443/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ "Паркінг Україна" про визнання недійсним договору та відшкодування збитків у розмірі 37   250,66 грн у повному обсязі.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, відповідач зазначав, що приймаючи без зауважень майданчик для паркування за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 в експлуатацію па підставі акту приймання передачі позивач підтверджував, його стан, відповідність ОДР та місце розташування. Отже, на думку відповідача з дотриманням норм чинного  законодавства України було проведено аукціон UA-PS-2019-09-13-000045-1 та укладено Договір № ДДП-20191011/01 з додержанням усіх вимог необхідних для чинності правочину, а відтак відсутні підстави для визнання даного договору недійсним.  
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" у справі №910/443/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2020 у справі №910/443/20 відкрито апеляційне провадження за скаргою Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", розгляд справи призначено на 23.06.2020. Поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 у справі № 910/443/20.
17.06.2020 на адресу суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд залишити рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 у даній справі без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Також, 18.06.2020 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд залиши апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва у справі №  910/443/20 без змін.
23.06.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 16.07.2020.
13.07.2020 на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення, у яких останній зазначив, що відповідач не довів належними, допустимими та достовірними доказами наявність у нього будь-яких прав на земельну ділянку третьої особи, а тому вона не могла бути предметом оспорюваного договору.
16.07.2020 у розгляді справи було оголошено перерву до 30.07.2020.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Отже, беручи до уваги вищенаведене, після проведення колегією суддів наради головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 у справі № 910/443/20 без змін. При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, 01.10.2019 був проведений аукціон та за його результатами визначено переможцем аукціону Товариство з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна", що засвідчено в протоколі електронного аукціону № UA-PS-2019-09-13-0000045-1. У протоколі зазначено найменування активів (майна)/права лоту (склад лоту): 
- "Право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Житньоторзька, 16 (ринок "Житній"), в межах ІІ територіальної зони паркування м. Київа";
- "Право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Житньоторзька, 16 (ринок "Житній"), в межах ІІ територіальної зони паркування м. Київа, що включає 13 (тринадцять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 (два) місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю".
В указаному протоколі електронного аукціонузазначено переможець електронних торгів - ТОВ "Паркінг Україна".
Надалі, 11.10.2019 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (сторона - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг Україна" (сторона - 2) уклалено договір № ДДП-20191011/01.
Пунктом 1.1. указаного Договору сторони визначили, що предметом договору є те, що сторона - 1 передає за плату стороні - 2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Житньоторзька, 16 (ринок "Житній") в межах ІІ територіальної зони паркування м. Київа, що включає 13 (тринадцять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 (два) місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.
Отже, на підставі указаного договору за плату позивачу було передано для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 ( ринок " Житній " ), в межах ІІ територіальної зони паркування.
Надалі, 11.10.2020 сторонами Договору було підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, де в п. 1 зазначено, що сторона - 1 передала, а сторона - 2 прийняла в експлуатацію майданчик для паркування, що включає 13 (тринадцять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 (два) місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 ( ринок " Житній " ), в межах ІІ територіальної зони паркування.
Після підписання договору від 11.10.2019 № ДДП-20191011/01 представниками позивача здійснений фактичний огляд указаного паркувального майданчика, 
Під час огляду установлено, що за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 ( ринок "Житній" ) паркувальний майданчик, що відповідає схемі організації дорожнього руху - відсутній. 
Співставивши схему організації дорожнього руху та загальнодоступні карти місцевості онлайн - сервісу Google Maps ", а також шляхом візуального огляду позивачем було установлено, що фактично паркувальний майданчик знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:85:425:0033 за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10 ( літ. А ), на якій в свою чергу здійснює господарську діяльність ТОВ " Едванс " ( третя особа ). 
У зв`язку із відсутністю можливості доступу до майданчика, представниками позивача було викликано працівників поліції та подано відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення. Проте, у відповідь на подану заяву Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було відмовлено у відкритті кримінального провадження ( копія листа  Подільського управління поліції від 20.11.2019 р. № 18581/125/53/05-2019 )  
У подальшому позивачем установлено, що згідно Державного земельного кадастру щодо прав власності та речові права на земельну ділянку, користувачем земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:85:425:003 є ТОВ " Едванс ", у зв`язку з чим використання позивачем паркувального майданчика  є неможливим.
Третя особа у своїх письмових поясненнях зазначила, з 2006 року Товариство є безпереривним правомірним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:85:425:0033 за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10 ( літ. А ).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позрвних вимог у повному обсязі, при цьому суд керувався наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. 
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ). 
Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.  Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.  
Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. 
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Отже, як установлено судом, 06.04.2006 між товариством з обмеженою відповідальністю " Едванс " ( третьою особою ) та Київською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки ( кадастровий номер: 8000000 000:85:425:0033 ).
Указаний договір був укладений на підставі рішення Київської міської ради від 29.11.2005 № 513/2974 " Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю " Едванс " земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно - громадського комплексу з торговельними приміщеннями сучасного рівня, з підземним та прилеглим паркінгами на вул. Верхній Вал, 10, літ - А у Подільському районі м. Києва і зареєстрований головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ), про що зроблено запис від 13.04.2006 за № 85-6-00265 у книзі записів державної реєстрації договорів. 
Факт передачі у володіння та користування третій особі вказаної земельної ділянки підтверджується актом приймання - передачі земельної ділянки від 13.04.2006. 
У відповідності до положень пункту 11.7 Договору Оренди 2006 та вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі", Договір Оренди 2006 був поновлений згідно з Угодою про поновлення та про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки, яка була укладена Київською міською радою та третьою Особою 19 квітня 2012 року (далі за текстом "Угода про Поновлення") на підставі рішення Київської міської ради від 27 жовтня 2011 року № 571/6807 "Про поновлення товариству з обмеженою відповідальністю "ЕДВАНС" договору оренди земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування прилеглого паркінгу на вулиці Верхній Вал, 10, літ-a у Подільському районі м. Києва". Угода про Поновлення зареєстрована Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 08 травня 2012 року за № 85-6-00515 у книзі записів державної реєстрації договорів. 
Указаною угодою договір оренди від 06.04.2006 поновлений на п`ять років. 
12.12.2016 третьою особою подане клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки. 
Листом від 08.12.2019 постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради повідомила товариство з обмеженою відповідальністю " Едванс ", що проект висновку до кадастрової справи А - 23029, відповідно до якого передбачено поновити останньому на п`ять років договір оренди буде розглянуто на засіданні комісії. 
Що стосується паркувального майданчика за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 ( ринок " Житній " ) на 15 машиномісць загальною площею 225,0 кв.м, то як установлено судом останній закріплений за відповідачем з 01.01.2012 на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629. 
Тобто указаний паркувальний майданчик закріплений за відповідачем в період дії договору оренди земельної ділянки ( кадастровий номер: 8000000000:85:425:0033 ) від 06.04.2006, який укладений між  Товариством з обмеженою відповідальністю " Едванс " ( третьою особою ) та Київською міською радою. 
Згідно інформації, яка міститься на веб - сторинці КП " Київтранспарксервіс " в розділі " Автомобілістам " в підрозділі " Перелік діючих паркувальних майданчиків " під номером 98 переліку міститься паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Житньоторзька, 16 ( ринок                  " Житній " ), кількість машиномісць: 15, кількість машиномісць для інвалідів: 2 та має інвентарний номер А2039.
Згідно інформаційно - аналітичної системи " Майно " м. Київ паркувальний майданчик А2039 знаходиться на вулиці Житньоторзька, 16 вздовж ринку " Житній ".                    
Тобто в іншому місці, ніж земельна ділянка третьої особи ( кадастровий номер: 8000 000    000:85:425:0033 ), за адресою м. Київ, вул. Верхній Вал, 10 літ. А у Подільському районі м. Києва ). 
Відповідно до п.17.3.3 Правил благоустрою міста Києва, які затверджені рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 оператор розробляє схеми організації дорожнього руху за погодженням з управлінням ДАІ ГУ МВС України в м. Києві. 
Відповідно до п. 17.12.2 указаних правил до повноважень підрозділів ДАІ МВС України належить узгодження схеми організації дорожнього руху   ( схеми паркування транспортних засобів  у м. Києві ). 
Відповідно до пункту 8 Правил паркування транспортних засобів, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 ) розміщення майданчиків для паркування здійснюється за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. 
Натомість, схема організації дорожнього руху не містить інформації про її погодження з відповідним підрозділом Національної поліції. 
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не надано суду доказів того, що земельна ділянка третьої особи була передана йому або він отримував будь - які права на володіння, розпорядження або користування нею. 
Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює  юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною ( ч. 2 ст. 216 ЦК України ). 
Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані із укладенням спірного договору в розмірі 37250,66 грн, які складаються із: оплати за підготовку лоту до аукціону UA-PS-2019-09-13-000045-1 ( 2950,00 грн ), разового платежу за участь в аукціоні UA-PS-2019-09-13-000045-1 ( 22129,46 грн), який сплачений на підставі п.4.1 спірного договору та винагороди оператора електронного майданчика, через який проводився аукціон аукціону UA-PS-2019-09-13-000045-1 ( 12171,20 грн). 
Указана сума понесених витрат підтверджується платіжними дорученнями: від 09.10.2019 № 12, від 09.10.2019 № 11 та актом надання послуг від 15.10.2019 № 1209. 
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних із уклаленням спірного договору підлягають задоволенню.
Крім того, судом першої інстанції були задоволені вимоги позивача про стягнення з відповідача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 123 ГПК України, з чим і погоджується апедяційна інстанція.
Щодо доводів Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 у справі № 910/443/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти відповідача.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"   залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 у справі                 № 910/443/20  залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 у справі № 910/443/20.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 03.08.2020. 

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                С.І. Буравльов