ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/1450/18	Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І. 	
Провадження № 22-ц/817/579/20 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Сташків Б. І., Щавурська Н. Б., 
з участю секретаря - Сович Н.А. 
сторін:
представників апелянта - Прислопського В.Я. , Ізай Р.О. ,
представника відповідача - Маньовського А.З. 

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 608/1450/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року, ухвалене суддею Парфенюком В.І., повний текст якого складено 13 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та демонтаж добудованої частини житлового будинку, побудованої в порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил,

В С Т А Н О В И В:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - відділ державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та демонтаж добудованої частини житлового будинку, побудованої в порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 287 кв.м з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що знаходяться по АДРЕСА_1 . В 2017 році у будинку ОСОБА_2 , яка є її сусідкою, сталася пожежа, в результаті якої було пошкоджено дах, і відповідачка вирішила не відновлювати дах у попередньому вигляді, а побудувати ще один поверх. У їх будинку є спільна стіна, а тому у зв`язку з початком проведення відповідачкою будівельних робіт усі атмосферні опади через порушення даху затікали у її будинок, що створювало незручності у користуванні будинком. 07 травня 2018 року вона звернулася у відділ державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради про порушення відповідачкою порядку проведення будівельних робіт. У відповіді на адвокатський запит №11-31/5 від 03 липня 2018 року вказано, що в результаті позапланової перевірки, проведеної начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради Юрківим В.П. та головним спеціалістом Чурою Т. В. встановлено, що ОСОБА_2 проводить будівельні роботи без набутого права на виконання будівельних робіт.
У вересні 2018 року позивачка звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що за час проведення ОСОБА_2 незаконних будівельних робіт пошкоджено частину даху її будинку, що завдало суттєвої матеріальної шкоди як власнику будинку, а тому просила відшкодувати завдану матеріальну шкоду, встановлену висновком експертизи в розмірі 1811.06 грн.
Рішенням Чортківського районного суду від 03 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1811 грн 06 коп. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок проведення реконструкції будинку. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Прислопський В.Я. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту порушення права власності ОСОБА_1 та про застосування невірного способу захисту. Вказує, що право власника майна здійснюється шляхом пред`явлення негаторного позову про захист порушеного права. При цьому предметом негаторного позову може бути вимога власника, який володіє майном, до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Крім того, факт порушення права власності позивачки підтверджено висновком експертизи. Звертає увагу, що об`єкт нерухомості збудований відповідачем на земельній ділянці, що не була відведена у встановленому порядку для цієї мети.
Враховуючи наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.
У травні 2020 року представник відповідача - адвокат Маньовський А.З. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відзив мотивований тим, що позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що другий поверх будинку відповідачкою збудований самочинно. Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки будівництво здійснюється відповідно до виготовленого будівельного паспорта, на земельній ділянці з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку», власником якої є відповідач. Вказує, що через здійснення реконструкції будинку позивачкою не доведено отримання значних пошкоджень та не зазначено, які саме перешкоди у користуванні будинком чинить відповідачка. Щодо доводів про те, що реконструкція відповідачкою проведена на частині земельної ділянки позивачки, то вказане не підтверджується матеріалами справи.
В судовому засіданні представники апелянта - адвокати Прислопський В.Я. та Ізай Р.О. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Представник відповідача - адвокат Маньовський А.З. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.
Апеляційна скарга подана лише в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарською будівлею та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2012 року та Витягом про державну реєстрацію прав №37052977 від 28 грудня 2012 року (т.1 а.с.8-9).
Також позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 287 кв.м з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яка знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 389274 (т.1 а.с.10).
Відповідачка ОСОБА_2  є власником домоволодіння по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 25 червня 2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4200904 від 20 липня 2004 року (т.1 а.с.73-74).
Також ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 324 кв.м з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яка знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 389273 (т.1 а.с.76).
У квітні 2018 року відповідачка ОСОБА_2 розпочала будівельні роботи із реконструкції свого будинку шляхом зведення другого поверху.
Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
З показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що в зв`язку з початком проведення відповідачкою будівельних робіт вони звернулися в відділ державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради.
Згідно відповіді відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради на адвокатський запит Прислопського В.Я. № 11-31/5 від 03 липня 2018 року вбачається, що начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради Юрківим В.П. та головним спеціалістом Чурою Т.В. проведено позапланову перевірку щодо законності будівництва по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , під час якої встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 проводить будівельні роботи без набутого права на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.96 КУпАП. На підставі поданих документів і матеріалів справи, керуючись ст.ст.24, 33, 244, 276-278, 283 та п.1 ч.1 ст.284 КУпАП начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради Юрків В.П. постановив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 гривень (т.1 а.с.11).
07 травня 2018 року начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради виписав припис № 10-22/28-3-1 про зупинення підготовчих та будівельних робіт по АДРЕСА_2 з 07 травня 2018 року та припис № 10-22/28-3-2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою до 3 липня 2018 року зареєструвати об`єкт будівництва в відділі державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради (т.1 а.с.19-20).
31 липня 2018 року відділом містобудування, архітектури та капітального будівництва Чортківської міської ради видано Будівельний паспорт на реконструкцію індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 , забудовник ОСОБА_2 (т.1 а.с.60-65).
29 серпня 2018 року ОСОБА_2 повідомила відділ державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта (т.1 а.с.66-67).
Згідно висновку експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 08 травня 2019 року № 76/79/19-22 вартість проведення ремонтно-відновлювальних робіт покрівлі будинку по АДРЕСА_1 згідно розрахунку вартості виконаних будівельних робіт (Додаток №1) становить: 1811.06 гривень, в тому числі вартість матеріалів 811.19 х 1.2 (ПДВ) = 973.43 гривень.
Проведення будівельних робіт по реконструкції будинку по АДРЕСА_2 без належним чином виготовленої проектно-дозвільної документації, станом на початок проведення даних робіт, не відповідають вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Стаття 34 ч.1 п.1), «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки» (п.2.1) та ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об`єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» (п.6.1, 9.9, 9.11). Реконструкція будинку по АДРЕСА_2 перебуває у стадії незавершеного будівництва. До невідповідності фактично виконаних будівельних робіт даним будівельного паспорта №41 від 31 липня 2018 року відноситься: наявність дверного прорізу у стіні надбудови головного фасаду; висота гребеня покрівлі, яка відповідно до креслення фрагменту головного фасаду (а.с.65) повинна бути виконана в один рівень з гребенем покрівлі існуючої покрівлі належної ОСОБА_1 . Слід зазначити, що в ході проведення будівельних робіт по реконструкції будинку по АДРЕСА_2 створено вітровий підпір для конструкції комину, верх відмітки якого повинен розміщуватись на висоті не меншою 0.5 м від найвищої відмітки даху.
Для надання відповіді на питання щодо причинно-наслідкового зв`язку між відхиленнями від проектно-технічної документації (зокрема, даних будівельного паспорта № 41 від 31 липня 2018 року) щодо реконструкції будинку по АДРЕСА_2 і пошкодженнями будинку та покрівлі будинку позивачки та проведенням ремонтно-відновлюваних робіт покрівлі будинку по АДРЕСА_1 , то перед початком проведення будівельних робіт, згідно ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об`єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», необхідно було провести спеціалізованою організацію, що має відповідні ліцензії обстеження стану будинку, який знаходиться в зоні впливу будинку, що підлягає реконструкції, тобто, під номером АДРЕСА_1, до проведення будівельних робіт.
Станом на день обстеження експертами встановлено, що внаслідок проведення будівельних робіт по реконструкції частини житлового будинку під АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_2 , власнику приміщень під АДРЕСА_1 ОСОБА_1 пошкоджено частину покрівлі, а саме вирізано частину листів металочерепиці, плівки пароізоляції, обрізано частину дерев`яних лат та дерев`яний мауерлат, а також наявність слідів замокання у приміщенні 1-4 (т.1 а.с.138-150).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 13 Конституції визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Аналогічні за змістом положення закріплено у статті 319 ЦК України.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Звертаючись до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні частини житлового будинку, шляхом демонтажу добудованої частини житлового будинку, позивач посилалася на положення статей 317, 321, 391 ЦК України.
Положеннями статті 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що для задоволення негаторного позову необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди; внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
Як слідує із висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 травня 2019 року № 76/79/19-22 перешкоди в праві позивачки володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй будинком не підтверджуються, хоча вказаним висновком експертизи і встановлено невідповідність вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проведення будівельних робіт по реконструкції будинку без належним чином виготовленої проектно-дозвільної документації, станом на початок проведення даних робіт, а також невідповідність фактично виконаних будівельних робіт даним будівельного паспорта №41 від 31 липня 2018 року.
При цьому, позивачем не зазначено та не подано належних доказів, які саме перешкоди у користуванні будинком їй чинить відповідачка внаслідок здійснення реконструкції будинку.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що стороною позивачки не надано суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження чинення відповідачкою їй перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю, а також що внаслідок таких дій порушується її право володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй нерухомим майном.
Крім того, позивачем не долучено до матеріалів справи акти про затоплення чи спричинення шкоди, а також інші належні докази, які підтверджували б наявність тріщин в стелі житлових кімнат, тріщин спільної несучої стіни, затікання атмосферних опадів через ремонтні роботи даху відповідачем.
Не заслуговують до уваги доводи апелянта про те, що об`єкт нерухомості збудований відповідачем на земельній ділянці, яка не була відведена у встановленому порядку для цієї мети, оскільки будівництво здійснюється відповідно до виготовленого будівельного паспорта (31 липня 2018 року) та повідомлення відділу державного архітектурного-будівельного контролю Чортківської міської ради (від 29 серпня 2018 року), на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власником якої є відповідач, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку.
Апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі реконструкція частини житлового будинку з порушенням будівельних норм не свідчить про порушення прав позивача цим будівництвом шляхом створення останній перешкод у здійсненні нею права користування чи розпорядження своїм майном.
Також колегія суддів зазначає, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.
Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.
У справі, що переглядається, уповноважений на це орган, якому делеговані повноваження щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, із таким позовом в межах цієї справи до суду не звертався.
Позивачем не ставилось питання про можливість переобладнання реконструнції будинку із дотримання будівельних правил і норм, а тому суд правильно відмовив у задоволенні позову про демонтаж добудованої частини житлового будинку, що є крайньою мірою заходу усунення порушень особою відповідних норм забудови.
Такий висновок викладений у постанові КЦС у сладі Верхоного Суду від 11 грудня 2019 року справа № 342/1542/14-ц.
Колегія суддів не приймає посилання апелянта, що реконструкція відповідачем проведена на частині земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки вказане не підтверджене належними доказами, в тому числі висновком судової будівельно-технічної експертизи від 08 травня 2019 року № 76/79/19-22.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з поясненнями апелянта про те, що
суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про застосування невірного способу захисту, так як відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.
З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.
Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 19 листопада 2014 року справа № 6-180 цс14.
З матеріалів справи вбачається, що постановою №10-22/28-4 від 07 травня 2018 року начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чортківської міської ради Юрків В.П. визнав ОСОБА_2. винною у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме виконання реконструкції індивідуального житлового будинку без набутого права на виконання будівельних робіт, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 гривень
При цьому, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.
За таких обставин колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі, в зв`язку із чим вказані посилання в мотивувальній частині рішення слід змінити.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни мотивувальної рішення суду.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року в частині мотивів відмови у задоволенні позову - змінити, виклавши їх в редакції мотивувальної частини даної постанови.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови - 17 серпня 2020 року.

Головуючий 
Судді