Ухвала
Іменем України 
 
07 вересня 2020 р.
м. Київ
Справа №541/690/19
Провадження № 51-3672 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року щодо нього,
встановив:
Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019  року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України. 
 
Вирішено питання щодо цивільних позовів, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
 
Чернівецьким апеляційним судом вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання і ухвалено свій вирок від 16 червня 2020 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
 
Постановлено вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11  грудня 2019  року в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
 
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
 
На вказані судові рішення засуджений подав касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
 
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, повністю не усунув.
 
Зокрема, у повторно поданій скарзі, зазначена засудженим вимога знову не відповідає положенням ст. 436 КПКУкраїни, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, ч.  1 ст. 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
 
Крім того, судом також зазначалось, що касаційна скарга містить суперечності, оскільки в прохальній частині засуджений просив скасувати судові рішення, а в мотивувальній частині наводив підстави для їх зміни. Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду, дані суперечності ним не усунуто.
 
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_3