ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2224/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 вересня 2020 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого:                                                                                 Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                                     Аліменка В.О.,
                                                                         Безименної Н.В.   
за участю секретаря судового засідання:                    Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Девенстрой» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Девенстрой» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов, –

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Девенстрой», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними та скасувати постанови № 13/19/10/26-39/2401/02/6 та № 14/19/10/26-38/2401/02/6 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.01.2019.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи. Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що перевірка проводилась за тим самим фактом, що вже був підставою для проведення контролю, а також фактично було проведено дві перевірки. Крім іншого, позивач не погоджується з порушеннями, зафіксованими в акті перевірки та на підставі яких винесено оскаржувані постанови. 
Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом № 443 від 11.12.2018 вирішено провести позапланову перевірку на об`єкті: «Будівництво житлового комплексу та житлових будівель спеціального призначення на АДРЕСА_1 » (Замовники: військова частина НОМЕР_1 , ТОВ «Інвест-Будресурс», Генпідрядна організація: ТОВ «БК «Девенстрой», Генеральний проектувальник: ТОВ «Печерська архітектурна майстерня») (а.с. 97). 
Предмет перевірки: дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. 
На підставі наказу про проведення перевірки, направлення від 11.12.2018, строк дії направлення з 20.12.2018 до 03.01.2019 року (а.с. 98), Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю). 
В подальшому, на підставі службової записки №С10/26-0901/1 начальника відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Д.П. Голівця про продовження терміну перевірки (а.с. 100), наказом № 5 від 09.01.2019 року було продовжено проведення позапланової перевірки на два робочих дні (а.с. 101) та видано направлення від 09.01.2019 року зі строком дії з 09.01.2019 до 10.01.2019 року.  
За результатами якого складено акт від 10.01.2019 №б/н (а.с. 104), в якому вказано, зокрема, про наступні виявлені порушення: Генпідрядною організацією TOB «БК «Девенстрой» будівельні роботи виконуються із порушеннями, а саме: виконавча документація ведеться із наступними порушеннями: до журналу загальних робіт не внесено відомості щодо актів на закриття прихованих робіт; у журналі авторського нагляду відмітки про виконання зауважень, зроблених під час здійснення авторського нагляду; не всі будівельники мали засоби індивідуального захисту зокрема будівельні каски та сигнальні жилети; у журналі бетонних робіт не заповнена титульна сторінка; не огороджено зони з постійно діючими небезпечними виробничими факторами (місця поблизу перепадів по висоті 1,3 м і більше), відсутні знаки попереджуючі про небезпеку на об`єкті та попереджувальні написи, чим порушено п. 4.8 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва» та п. 4.16, п. 4.30, 4.18, 4.17, 6.1.9 ДБН А.3.2-2-2009 «Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека в будівництві. Основні положення».
Також винесено приписи від 10.01.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил (а.с. 109) та про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с. 108). 
10.01.2019 року було складено протоколи про відповідальність у сфері містобудівної діяльності, передбачену п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с. 110) та п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с. 112). 
На підставі встановлених та зафіксованих правопорушень, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві винесено наступні постанови від 24.01.2019 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності:
№13/19/10/26-39/2401/02/6, якою ТОВ «БК «Девенстрой» визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (порушення п. 4.16, п. 4.30, 4.18, 4.17, 6.1.9 ДБН А.3.2-2-2009 «Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека в будівництві. Основні положення») та накладено штраф у розмірі 86  445,00 грн. (а.с. 120);
№14/19/10/26-38/2401/02/6, якою ТОВ «БК «Девенстрой» визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (порушення п. 4.8 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва») та накладено штраф у розмірі 34  578,00 грн. (а.с. 123).
Вважаючи, що постанови відповідача про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що оскаржувані постанови винесено Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві правомірно та у межах наданих останньому повноважень, а підстави для їх скасування відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою-третьою статті 41 Закону України № 3038-VI  від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль – це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Відповідно до пункту 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №439/2011 від 08 квітня 2011 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.
Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірки, у тому числі щодо дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, та розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень (пп.пп. 10, 11 п. 4 вказаного Положення).
Згідно з пунктом 6 Положення, Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.
Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Порядок  № 553), визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до пункту 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставою для проведення позапланової перевірки, зокрема є подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням. 
Відповідно до пункту 7 вищезазначеного Порядку, строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.
Тобто, колегія суддів наголошує, що загальна тривалість позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів та може бути одноразово продовжена за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.
З матеріалів справи вбачається, що  заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Полуніною Т.П. видано направлення від 11.12.2018 року №б/н про проведення позапланової перевірки на об`єкті: «Будівництво житлового комплексу та житлових будівель спеціального призначення на АДРЕСА_1 » (Замовники: військова частина НОМЕР_1 , ТОВ «Інвест-Будресурс», Генпідрядна організація: ТОВ «БК «Девенстрой», Генеральний проектувальник: ТОВ «Печерська архітектурна майстерня»), строк дії направлення з 20.12.2018 до 03.01.2019 року (а.с. 98).
В подальшому, начальником відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві Д.П. Голівцем складено службову записку    №С10/26-0901/1 від 09.01.2019 року на ім`я заступника директора Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Грищук М.В. в якій начальник відділу просить продовжити термін проведення перевірки на два робочі дні.
Відповідно до резолюції на службовій записці, ОСОБА_1 продовжено термін проведення перевірки на два робочі дні, наказом № 5 від 09.01.2019 року було продовжено проведення позапланової перевірки на два робочих дні (а.с. 101) .
Заступником директора департаменту – начальником відділу контролю та нагляду за об`єктами будівництва Департаменту М.В. Грищук видано направлення від 09.01.2019 року зі строком дії з 09.01.2019 до 10.01.2019 року.
Так, останнім днем строку проведення позапланової перевірки позивача було 03.01.2019 року.
Натомість, перевірку продовжено з 09.01.2019 року, тобто, через 6 днів (три робочих дні) після встановлених строків проведення та закінчення позапланової перевірки.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що нормами чинного законодавства не передбачено випадки переривання проведення перевірки на певний термін, у зв`язку з чим    під продовженням терміну проведення перевірки повинно розумітися продовження проведення перевірки, яке розпочинається у перший робочий день за останнім робочим днем здійснення перевірки, зазначеним у направленні на перевірку.
Оскільки останнім днем перевірки було 03.01.2019 року, що було робочим днем, саме цього дня перевірка могла бути продовжена. 
Відтак, продовження відповідачем позапланового заходу після спливу шести днів після очікуваної позивачем дати закінчення позапланової перевірки є зловживанням відповідачем передбачених законодавством правами щодо здійснення відповідних заходів органом державного нагляду (контролю) у межах позапланової перевірки.
Відповідно до правової позиції , висловленої Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 року у справі №21-425а14 чинним законодавством встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, у тому числі, її продовження. Невиконання вимог  закону щодо процедури та порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що невиконання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури проведення перевірки та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.
Відтак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності винесення Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві оскаржуваних постанов у межах наданих останньому повноважень та відсутність підстав для їх скасування, оскільки такий висновок суперечить встановленим фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та висновкам щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду України. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Девенстрой» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов. 
Згідно з положеннями  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити.
Керуючись ст.  243,  315,  317,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Девенстрой» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року – задовольнити повністю. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року – скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Девенстрой» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов – задовольнити повністю. 
Визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 24 січня 2019 року № 13/19/10/26-39/2401/02/6 та № 14/19/10/26-38/2401/02/6 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст виготовлено 16.09.2020.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                  Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                                              В.О. Аліменко,

                                                                                                    Н.В. Безименна