ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5030/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру МВС № 2344 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) в справі № 280/5030/19 за позовом   ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру МВС № 2344 про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру МВС № 2344, про зобов`язання поновити державну реєстрацію автомобіля марки ЗАЗ Vida, легковий седан В, номер кузову НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 куб. см., колір сірий, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на ім`я позивача шляхом реєстрації (перереєстрації).
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 р. позов задоволено, зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру №2344 поновити державну реєстрацію  шляхом    реєстрації (перереєстрації) автомобіля ЗАЗ VIDA, легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 куб. см., колір сірий, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 .
          В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, що позивачем не оскаржується рішення відповідача про відмову у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, тому позовні  вимоги позивача не відповідають  ч. 1 ст. 5 КАС України. Інші доводи апелянта повторюють підстави, за якими відповідач заперечував проти позову. Відповідач, зокрема, зазначає, що Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998  р.,  не передбачено процедури поновлення реєстрації транспортного засобу після скасування реєстрації транспортних засобів. Також вважає, що суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження відповідача, зобов`язавши поновити реєстрацію транспортного засобу. 
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволення апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути  задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.02.2016, яке набрало законної сили 07.05.2016, у справі №310/6995/15-ц задоволено позов     ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,    треті особи - Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області, ТОВ «Південно-Східна нафтогазова компанія», про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля; визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ VIDA, легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 куб.см., колір сірий, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , укладений 16.07.2005 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оформлений довідкою-рахунком серії НОМЕР_4 , виданою 16.07.2015 ТОВ «Південно-східна Нафтогазова компанія»; скасовано державну реєстрацію автомобіля ЗАЗ VIDA, легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 куб.см., колір сірий, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 
16.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центра МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру № 2344 із заявою про державну реєстрацію вказаного транспортного засобу за позивачем як попереднім власником.
Листом №Т-143 від 01.08.2019 відповідачем відмовлено у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу з посиланням на  постанову Кабінету Міністрів України  №1388 від 07.09.1998 з тих підстав, що державна реєстрація транспортного засобу після скасування реєстрації не передбачена.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,  що відповідачем не надано нормативного обґрунтування правомірності відмови позивачу у проведенні перереєстрації транспортного засобу, тобто відмовляючи позивачу у перереєстрації належного йому транспортного засобу, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, які передбачені  Конституцією  та законами України, відповідно належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області провести державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу.
Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.02.2016 р. в справі № 310/6995/15-ц, яке набрало законної сили 07.05.2016 р., визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ Vida, легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 куб. см., колір сірий, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , укладений 16.07.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оформлений довідкою-рахунком серії НОМЕР_4 , виданою 16.07.2015 ТОВ «Південно-східна Нафтогазова компанія»; скасовано державну реєстрацію автомобіля марки ЗАЗ Vida, легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 куб. см., колір сірий, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 
16.07.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру № 2344 Регіонального сервісного центра МВС в Запорізькій області із заявою про державну реєстрацію за ним зазначеного  транспортного засобу  як попереднім власником.
Листом №Т-143 від 01.08.2019 р. відповідачем відмовлено у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу з тих підстав, що державна реєстрація транспортного засобу після скасування реєстрації не передбачена.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ (далі – Закон № 3353-ХІІ), який регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання, встановлено, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. 
Відповідно до частини 1 статті 34  Закону № 3353-ХІІ  державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Згідно з    частиною 2 статті 34  Закону № 3353-ХІІ  державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення (частина 3 статті 34  Закону № 3353-ХІІ).
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України (частина 4 статті 34  Закону № 3353-ХІІ).
За приписами     частини 9 статті 34  Закону № 3353-ХІІ  власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби, ТЗ), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388  (далі - Порядок № 1388).
Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства,    що    визначає    порядок    сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) (пункт 3 Порядку № 1388).
За змістом пункту 7 Порядку № 1388 власники  транспортних  засобів та особи,  що експлуатують такі засоби на законних підставах,  або їх  представники  (далі  - власники)  зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення,  або  тимчасового  ввезення на територію України,  або виникнення  обставин,  що  є  підставою  для  внесення   змін   до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у  разі  подання   документів,   які   підтверджують   відсутність можливості   своєчасного  її  проведення  власниками  транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
              Експлуатація транспортних засобів,  що не  зареєстровані  (не перереєстровані)  в  уповноважених  органах  МВС  та  без номерних  знаків,    що   відповідають   державним   стандартам,   а   також ідентифікаційні  номери  складових  частин  яких  не  відповідають 
записам  у  реєстраційних  документах  або  знищені чи підроблені, забороняється.  
Згідно з пунктом 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться  на  підставі заяв  власників,  поданих  особисто або уповноваженим  представником,  і  документів,  що  посвідчують  їх особу,  підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб 
-  нотаріально  посвідчена  довіреність),  а  також  правомірність придбання,   отримання,   ввезення,  митного  оформлення  (далі  - правомірність   придбання)   транспортних  засобів,  відповідність конструкції  транспортних  засобів  установленим  вимогам  безпеки дорожнього  руху,  а  також  вимогам, які є підставою для внесення змін  до  реєстраційних  документів.  
Відповідно до пункту 33 Порядку № 1388 перереєстрація  транспортних  засобів проводиться у разі отримання  свідоцтва  про  реєстрацію  замість  утраченого  або не придатного  для  користування,  зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження  або  найменування  власників  -  юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які  є  власниками транспортних  засобів,  а  також  у разі зміни кольору,  переобладнання  транспортного  засобу  чи заміни кузова, інших  складових  частин, що мають ідентифікаційні номери. 
              При  перереєстрації  транспортних  засобів  у  разі  зміни їх власників   зняття   з   обліку   таких  транспортних  засобів  не проводиться.  
              Перереєстрація транспортних засобів (об`єктів права державної власності) у разі їх безоплатної  передачі  із  сфери  управління міністерств, інших органів виконавчої влади, Національної академії наук,  інших самоврядних організацій, яким передане в користування 
державне  майно  (самоврядні  організації),  до  сфери  управління органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій  проводиться  у  разі дотримання вимог,  зазначених у підпункті "б" пункту 4 Положення  про  порядок  передачі  об`єктів 
права   державної  власності,  затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 р.  N  1482.  
              У  разі  відчуження транспортних засобів, зазначених в абзаці третьому  цього  пункту,  їх  перереєстрація  проводиться за умови дотримання     вимог     щодо     відчуження,     які    визначені нормативно-правовими  актами  Фонду  державного  майна  та  іншими актами  законодавства.  
              Для    проведення    перереєстрації   транспортних   засобів, зазначених  в  абзаці третьому цього пункту, до сервісних центрів МВС  або  до  центрів  надання  адміністративних  послуг подаються засвідчені  підписами  сторін акти приймання-передачі транспортних засобів  із  зазначенням  їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних  номерів  складових  частин (далі - реквізити), а для  проведення  перереєстрації  транспортних  засобів  у  разі їх 
відчуження   -  документи,  що  встановлюють  право  власності  на транспортні  засоби, разом  із зазначеними актами. 
Пунктом 35 Порядку № 1388 встановлено, що перереєстрація транспортних засобів на одного з  подружжя проводиться   на   підставі   їх  спільної  заяви,  свідоцтва  про реєстрацію і засвідчених у встановленому порядку  копії  свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя.
              Підставою для  перереєстрації  транспортного  засобу  є також свідоцтво про реєстрацію та копії  договору  про  поділ  спільного майна  подружжя,  свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. 
          Таким чином, рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобілю є підставою для перереєстрації такого транспортного засобу.
          Також відповідно до пункту 33 Порядку № 1388 підставою для перереєстрації автомобілю є зміна власника.  
          Отже, враховуючи визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та фактичну зміну власника внаслідок недійсності угоди, відповідач мав за заявою позивача зареєструвати (перереєструвати) транспортний засіб.
          Нездійснення таких дій суб`єктом  владних повноважень обумовлює правильний висновок суду першої інстанції на наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу.  
          При цьому у разі скасування реєстрації транспортного засобу на підставі рішення суду за ОСОБА_2 , про що вказує апелянт, наявні підстави для реєстрації (перереєстрації) цього автомобіля за позивачем.  
          Відсутність унормування  Порядком № 1388   процедури поновлення реєстрації транспортного засобу після скасування попередньої реєстрації, на що вказує апелянт, не може бути підставою для відмови у здійсненні реєстрації (перереєстрації) автомобіля за позивачем.
          Так, позивач є власником автомобіля, але через відсутність реєстрації  не може реалізувати своє право власності, зокрема, в частині користування автомобілем.
          Судом першої інстанції цілком обґрунтовано із посиланням на статтю  37 Закону України «Про дорожній рух», яка забороняє експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, а також  на  статтю 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої  кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених  законом  і загальними принципами міжнародного права, зазначено про протиправність відмови позивачу у здійсненні реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу.
          Суд вказує, що такі дії суб`єкта владних повноважень можна розцінити як втручання органу влади у право особи на мирне володіння майном за відсутності забезпечення такого втручання  справедливим балансом між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Стосовно посилання апелянта на наявність виключної компетенції відповідача у питанні реєстрації транспортних засобів та відсутності у суду компетенції з втручання у дискреційні повноваження відповідача  суд зазначає наступне.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами,  кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Безперечно,    правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.
Доводи апелянта, що позивачем не оскаржується рішення відповідача про відмову у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, тому позовні  вимоги позивача не відповідають  ч. 1 ст. 5 КАС України, суд визнає необґрунтованими.
Привівши в апеляційній скарзі приписи частини 1 статті 5 КАС України, апелянтом не враховуються приписи частини 2 цієї статті, відповідно до якої  захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Звернення позивача тільки з вимогами про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії без вимог про визнання протиправним індивідуального акту чи дій такого суб`єкта не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права обрано позивачем  та саме такий спосіб захисту не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав позивача.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   311, 315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру МВС № 2344 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 р. в справі № 280/5030/19 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 р. в справі № 280/5030/19 за позовом   ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області в особі Територіального сервісного центру МВС № 2344 про зобов`язання вчинити певні дії  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 27.07.2020 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 27.07.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак