ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа №328/621/17(2-а/328/31/17)
адміністративне провадження №К/9901/23042/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 30.03.2017 року у складі головуючого судді Курдюкова В.М. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 у складі колегії суддів: Уханенка С.А. (головуючого), Богданенка І.Ю., Дадим Ю.М. у справі №328/621/17 (2-а/328/31/17) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
- встановити порушення відповідачем ч.1 ст.ст.12,18,19,ст.ст.24-26 ЗУ «Про виконавче провадження»;
- встановити порушення відповідачем ст.ст.3, 8, 19, 124 Конституції України;
- визнати, що дія постанови КМУ №440 від 03.09.2014 року поширюється на судові рішення, в тому числі і на рішення зобов`язального характеру в силу дії ст.2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
- визнати протиправним повідомлення відповідача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №1601-2-034 від 10.02.2017 року та скасувати його як незаконне; 
- зобов`язати відповідача вжити заходів по притягненню до адміністративної відповідальності старшого державного виконавця Косінова І.Г. за порушення процедури відкриття виконавчого провадження, встановленої Законом «Про виконавче провадження» та ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
2.           Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року позов задоволено частково.
2.1. Визнано протиправним та скасовано повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10 лютого 2017 року.
2.2. Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з виконання дубліката виконавчого листа №2-а-3497/2011 виданого 30.01.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області про зобов`язання Головного Управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (перейменованого на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми.
2.3. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
2.1. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено: 
3.1. Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2011 року у справі №2-а-3497/2011 позов задоволено частково, зобов`язано Головне Управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3.2. Згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації залишено без задоволення, постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2011 року залишено без змін.
3.3. Вказана справа надійшла з Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до Токмацького районного суду Запорізької області 05 вересня 2013 року за вх. № 10271.
3.4. 30.01.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області у справі №2-а-3497/2011 видано дублікат виконавчого листа.
3.5. З 01.01.2013 року Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної адміністрації перейменовано на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації згідно розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 03.12.2012 року № 585 «Про реорганізацію структури обласної державної адміністрації». Права та обов`язки перейменованого Головного управління зберігаються за Департаментом соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, який має код ЄДРПОУ 03193005.
3.6. 10.02.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
3.7. Не погоджуючись з прийнятим повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання позивач звернулася до суду.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв всупереч вимогам чинного законодавства.
4.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд вказав, що дії державного виконавця повністю узгоджуються із приписами Закону України "Про виконавче провадження".
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та рішення суду апеляційної інстанції.
6.          Касаційна скарга аргументована неправильним застосуванням судами норм матеріального права, а саме - приписів ЗУ "Про виконавче провадження".
7. Відповідач правом подачі відзиву на касаційну скаргу позивача не скористався.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
8. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
9. Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
10. Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.
11. Згідно з п. 3 вказаної Інструкції органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
12. За положеннями п. 4 Інструкції відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
13. Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
14. Таким чином, боржником за пред`явленим позивачем до виконання виконавчим листом є структурний підрозділ обласної державної адміністрації, який відповідно до викладених вище положень нормативно-правових актів підвідомчий відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
15. Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
16. Таким чином, державним виконавцем обґрунтовано повернуто стягувачу виконавчий лист з посиланням на п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".
17. Водночас колегія суддів враховує, що відповідно до частини третьої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
18. Водночас, відділи примусового виконання рішень є структурними підрозділами управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, та не є самостійними органами, які в розумінні частини третьої статті 287 КАС України можуть бути відповідачами у відповідній категорії справ.
19. Разом із цим, указана помилка судів не вплинула на правильність розгляду справи по суті, що в силу частини другої статті 350, частини другої статті 351 КАС України унеможливлює скасування судових рішень виключно з цих підстав.
20. З огляду на встановлені обставини та зазначене правове регулювання, Верховний суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції у справі про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
21. Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин.
22. Натомість, за змістом частини 2 статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
23. Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
24. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.
25. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
26. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
27. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 у справі № 328/621/17 (2-а/328/31/17) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
28. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Cуддя-доповідач                                                                       І.В. Дашутін

Судді                                                                                            О.О. Шишов  

                                                                                                    М.М. Яковенко