ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6740/19                                                                       Суддя першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Степанюка А.Г. та Черпіцької Л.Т.,
          при секретарі                    - Кузик О.С., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И Л А :

              У грудні 2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, в якому просив:
- визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товару від 16.07.2019 року №UA125000/2019/000447/2, від 21.08.2019 року №UA125000/2019/000493/2, від 03.09.2019 року №UA125000/2019/000525/2.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.    
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Київська митниця Держмитслужби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо - Фуд» до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
      Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до митного оформлення основні документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже в сукупності заявлені відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових) не давали митному органу підстав для сумніву щодо повноти та правильності визначення її декларантом, у зв`язку з чим рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.07.2019 року №UA125000/2019/000447/2, від 21.08.2019 року №UA125000/2019/000493/2, від 03.09.2019 року №UA125000/2019/000525/2 є протиправними та підлягають скасуванню. 
      Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції правомірним, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (ідентифікаційний код 40720198, місцезнаходження: 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1) зареєстроване як юридична особа 05.08.2016 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.11.2019 року (а.с.16-22).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (Покупець) та ARC FRANCE (Постачальник) укладено контракт на поставку товару №1461 від 02.12.2016 року, згідно пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар в асортименті, кількості і за ціною, що визначені в виставлених постачальником інвойсах, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар (а.с. 24-34).
Пунктом 2.1. зазначеного контракту визначено місце поставки товару - FCA Arques, Франція.
Також в інвойсах від 10.07.2019 року №7001466260, від 14.08.2019 року №7001471630, від 26.08.2019 року №7001472806 визначено умови поставки - FCA Arques, Франція.
Згідно з пп.2.3.1. контракту розрахунок буде здійснюватися протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару, за умови отримання Покупцем повного комплекту товаро-супровідних документів.
Згідно з п.4.1. контракту ціна товару погоджується сторонами та встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію товару.
Згідно з п.4.2. контракту ціна товару включає в себе вартість продукту (продукції), тари (палет), упаковки та/або термоусадочної упаковки, вартість робіт, пов`язаних з упаковкою товару, маркуванням, навантаженням та доставкою товару в місце поставки, якщо інше не узгоджено між сторонами.
Відповідно до п.4.3. контракту виконання митних формальностей у країні експорту, а також пов`язані із цим витрати (сплата податків, мита, оплата отримання дозволів) покладаються на постачальника та включаються у вартість товару.
Пунктом 5.1. контракту визначено, що товар за цим контрактом поставляється на умовах, визначених відповідно до правил Інкотермс 2010.
Відповідно до пункту 11.1 контракту даний контракт набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018 з автоматичною пролонгацією його дії, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити цей контракт за 1 (один) місяць до закінчення терміну його дії.
З матеріалів справи вбачається, що перевезення товару за трьома різними поставками здійснювалося за наступними договорами про надання транспортно-експедиторських послуг:
- від 27.12.2016 року №ЛОГ-23, що надавався до митної декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800 (а.с.63-68);
- від 15.06.2018 року №ЛОГ_МТ-152, що надавався до митної декларації від 20.08.2019 року №UA125220/2019/711833 (а.с.113-122);
- від 21.11.2016 року №ЛОГ-002, що надавався до митної декларації від 02.09.2019 року №UA125220/2019/712536 (а.с.166-171).
Отримавши придбаний за контрактом товар, а саме посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний із зміцненого скла (код УКТ ЗЕД 7013491000), уповноважена особа позивача подала до Київської митниці ДФС електронні митні декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800, від 20.08.2019 року №UA125220/2019/711833 та від 02.09.2019 року №UA125220/2019/712536 відповідно (а.с.46-47, 92-94, 147-149).
За митною декларацією від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800 позивач визначив митну вартість товару за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, визначена позивачем митна вартість становила 690279,55 грн.
На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у графі 44 поданої електронної митної декларації та картці відмови.
Перелік наданих документів наведений у графі 44 митної декларації із зазначенням кодів документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 року № 1011.
Так, до митної декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800 на підтвердження заявленої митної вартості було додано, серед іншого, наступні документи:
- (0271) пакувальний лист від 10.07.2019 року №81235751;
- (0380) інвойс від 10.07.2019 року №7001466260;
- (0730) міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 10.07.2019 року б/н;
- (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.07.2019 року №РТ-0001314;
- (3007) довідка про транспортні витрати від 15.07.2019 року №1461-27_2;
- (3014) прайс-лист від 10.07.2019 року б/н;
- (3016) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 15.07.2019 року №Ц-566;
- (3530) страховий поліс від 12.07.2019 року №15139;
- (m4104) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 02.12.2016 року №1461;
- (m4200) договір страхування від 15.05.2019 року №101049808;
- (m4301) договір (контракт) про перевезення від 27.12.2016 року №ЛОГ-23;
- (7012) декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 10.07.2019 року №7001466260;
- (9000) комерційна пропозиція від 10.07.2019 року б/н;
- (9000) лист від постачальника щодо цін у прайсі від 27.02.2019 року №27022019;
- (9000) документ по оплаті попереднього замовлення від 08.07.2019 року;
- (9610) копія митної декларації країни відправлення від 10.07.2019 року №19FRD5620055703209.
15.07.2019 року Київською митницею Держмитслужби направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів.
ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» листом вих. №1180 від 16.07.2019 року повідомило митний орган про те, що наявні документи на підтвердження митної вартості вже надано до митної декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800. Крім того, позивач надав свої пояснення щодо зазначених відповідачем в електронному повідомленні зауважень до страхового тарифу, вказаного в страховому сертифікаті від 12.07.2019 року №15139. Також, позивач в своєму листі вказав, що ним не укладалося жодних договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов`язаних з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а так само не здійснювалося жодних платежів третім особам на користь продавця.
За результатами перевірки митної декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800 і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 17.07.2019 року №UA125220/2019/00107 (а.с.44) і прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 16.07.2019 року №UA125000/2019/000447/2 (а.с. 42-43).
Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 0,7096 євро за одиницю товару.
Сума переплати митних зборів після коригування митної вартості становить 144669,85 грн.
Київською митницею ДФС у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено наступне: за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, підпунктом 1.1.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 15.05.2019 року №101049808 передбачена наявність Додатка №1, в якому міститься опис вантажу, маршрут, номер інвойса, страхова сума. Зазначений додаток №1 до митного оформлення не надано. Також відсутнє документальне підтвердження розміру страхового тарифу, вказаного в страховому сертифікаті від 12.07.2019 року №15139, та курс валют для здійснення перерахунку євро у гривню, а зазначена у страховому сертифікаті сума інвойсу відрізняється від заявленої суми у митній декларації. В оскаржуваному рішенні митний орган вказує на відсутність доступу до заявленого у гр.44 договору перевезення №ЛОГ-23, що позбавляє митний орган можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. В наданому прайс-листі виробника та комерційній пропозиції зазначено дві ціни: «price standart» та «prise full pallet». При цьому, в інвойсі на товар не зазначено, яка саме ціна застосована, а в прайс-листі та комерційній пропозиції не має уточнення, за яких підстав застосовується кожна з двох цін. В оскаржуваному рішенні митний орган наводить також зауваження до експертного висновку від 15.07.2019 року №Ц-566 щодо нездійснення аналізу цін на світовому ринку щодо ідентичних та подібних товарів.
Відтак, на думку відповідача, надані позивачем до оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.
В якості джерела інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, зазначено митну декларацію від 01.07.2019 року №UA209200/2019/15335, згідно якої рівень митної вартості товару становить 0,7096 євро/шт.
За митною декларацією від 20.08.2019 року №UA125220/2019/711833 позивач визначив митну вартість товару №1 (код УКТ ЗЕД 70134910) за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, визначена позивачем митна вартість становила 635909,05 грн.
На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у графі 44 поданої електронної митної декларації та картці відмови.
Перелік наданих документів наведений у графі 44 митної декларації із зазначенням кодів документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 року № 1011.
Так, до митної декларації від 20.08.2019 року №UA125220/2019/711833 на підтвердження заявленої митної вартості було додано, серед іншого, наступні документи:
- (0271) пакувальний лист від 14.08.2019 року №81243140;
- (0380) інвойс від 14.08.2019 року №7001471630;
- (0730) міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 14.08.2019 року б/н;
- (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.08.2019 року №289/6167;
- (3007) довідка про транспортні витрати від 20.08.2019 року №1461-28_1;
- (3014) прайс-лист від 14.08.2019 року б/н;
- (3016) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 20.08.2019 року №Ц-661;
- (3530) страховий поліс від 16.08.2019 року №15873;
- (m4104) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 02.12.2016 року №1461;
- (m4200) договір страхування від 15.05.2019 року №101049808;
- (m4301) договір (контракт) про перевезення від 15.06.2018 року №ЛОГ_МТ-152;
- (7012) декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 14.08.2019 року №7001471630;
- (9000) комерційна пропозиція від 14.08.2019 року б/н;
- (9000) лист від постачальника щодо цін у прайсі від 27.02.2019 року №27022019;
- (9000) заявка на перевезення від 09.08.2019 року №11170;
- (9000) документ по оплаті попереднього замовлення від 19.08.2019 року;
- (9000) лист від 20.08.2019 року №1404;
- (9610) копія митної декларації країни відправлення від 14.08.2019 року №19FRD5620065803262.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів.
ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» листом вих. №1404 від 20.08.2019 року повідомило митний орган про те, що наявні документи на підтвердження митної вартості вже надано до митного оформлення. Крім того, позивач надав свої пояснення щодо зазначених відповідачем в електронному повідомленні зауважень до страхового тарифу, вказаного в поданому до оформлення страховому сертифікаті. Також, позивач в своєму листі вказав, що сума інвойсу в гривні  в страховому сертифікаті відповідає сумі інвойсу в євро по курсу НБУ на дату виставлення інвойсу. ТОВ «Сільпо-Фуд» звернув увагу на те, що в гр.44 МД під кодом документа 9000 надано лист від постачальника щодо цін у прайсі, в якому постачальник пояснює, що суми  в прайс-листі вказані в залежності від об`єму замовлення конкретного інвойса: за повну або неповну палету.
За результатами перевірки митної декларації від 20.08.2019 року №UA125220/2019/711833 і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла по товару №1 картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 21.08.2019 року №UA125220/2019/00121 (а.с.90-91) і прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 21.08.2019 року №UA125000/2019/000493/2 (а.с.88-89).
Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю по товару №1 та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 0,6943 євро за одиницю товару.
Сума переплати митних зборів після коригування митної вартості становить 131399,02 грн.
Київською митницею ДФС у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено наступне: за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, підпунктом 1.1.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 15.05.2019 року №101049808 передбачена наявність Додатка №1, в якому міститься опис вантажу, маршрут, номер інвойса, страхова сума. Зазначений додаток №1 до митного оформлення не надано. Також відсутнє документальне підтвердження розміру страхового тарифу, вказаного в страховому сертифікаті від 16.08.2019 року №15873, та курс валют для здійснення перерахунку євро у гривню, а зазначена у страховому сертифікаті сума інвойсу відрізняється від заявленої суми у митній декларації. В наданому прайс-листі виробника та комерційній пропозиції зазначено дві ціни: «price standart» та «prise full pallet». При цьому, в інвойсі на товар не зазначено, яка саме ціна застосована, а в прайс-листі та комерційній пропозиції відсутнє уточнення, за яких підстав застосовується кожна з двох цін. В оскаржуваному рішенні митний орган наводить також зауваження до експертного висновку від 20.08.2019 року №Ц-661 щодо нездійснення аналізу цін на світовому ринку щодо ідентичних та подібних товарів.
Відтак, на думку відповідача, надані позивачем до оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.
В якості джерела інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, зазначено митну декларацію від 09.04.2019 року №UA209200/2019/7956, згідно якої рівень митної вартості товару становить 0,7398 євро/шт.
За митною декларацією від 02.09.2019 року №UA125220/2019/712536 позивач визначив митну вартість товару №1 за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, визначена позивачем митна вартість становила 784311,67 грн.
На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у графі 44 поданої електронної митної декларації та картці відмови.
Перелік наданих документів наведений у графі 44 митної декларації із зазначенням кодів документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 року № 1011.
Так, до митної декларації від 02.09.2019 року №UA125220/2019/712536 на підтвердження заявленої митної вартості було додано, серед іншого, наступні документи:
- (0271) пакувальний лист від 26.08.2019 року №81244779;
- (0380) інвойс від 26.08.2019 року №7001472806;
- (0730) міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 26.08.2019 року б/н;
- (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 30.08.2019 року №6933;
- (3007) довідка про транспортні витрати від 29.08.2019 року №1461-29_1;
- (3014) прайс-лист від 26.09.2019 року б/н;
- (3016) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 02.09.2019 року №Ц-707;
- (3530) страховий поліс від 28.08.2019 року №16066;
- (m4104) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 02.12.2016 року №1461;
- (m4200) договір страхування від 15.05.2019 року №101049808;
- (m4301) договір (контракт) про перевезення від 21.11.2016 року №ЛОГ-002;
- (7012) декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 26.08.2019 року №7001472806;
- (9000) комерційна пропозиція від 26.08.2019 року б/н;
- (9000) лист від постачальника щодо цін у прайсі від 27.02.2019 року №27022019;
- (9000) заявка на перевезення від 21.08.2019 року №11463;
- (9000) документ по оплаті попереднього замовлення від 13.08.2019 року;
- (9000) додаток 1 до договору страхування від 22.08.2019 року;
- (9000) лист від 03.09.2019 року №1551;
- (9610) копія митної декларації країни відправлення від 26.08.2019 року №19FRD5620068254870.
Судом також встановлено, що відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів.
ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» листом вих. №1551 від 03.09.2019 року надало додатково додаток №1 до Генерального договору добровільного страхування вантажів від 12.12.2018 року №101043703 - повідомлення №12082019/1; висновок про вартісні характеристики товарів №Ц-707 від 02.09.2019 року; скан-копію CMR з внесеними даними перевізника від 26.08.2019 року б/н. Позивач повідомив відповідача про неможливість подачі інших документів за їх відсутності.
Крім того, в зазначеному вище листі позивач надав свої пояснення щодо зазначених відповідачем в електронному повідомленні зауважень до страхового тарифу. Також, позивач вказав, що сума інвойсу  від 26.08.2019 року №7001472806 в гривні вказана в страховому сертифікаті та відповідає сумі інвойсу в євро по курсу НБУ на дату виставлення інвойсу. ТОВ «Сільпо-Фуд» зауважило, що  обґрунтування ціни за повну та неповну палету міститься в листі від постачальника, який зазначено в гр. 44 митної декларації та надано до митного оформлення. Надання платіжних/банківських документів, підтверджуючих оплату послуг з перевезення, не є можливим, оскільки на момент оформлення не настали строки оплати за договором перевезення.
За результатами перевірки митної декларації від 02.09.2019 року №UA125220/2019/712536 і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла по товару №1 картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 04.09.2019 року №UA125220/2019/00142 (а.с.145-146) і прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 03.09.2019 року №UA125000/2019/0005625/2 (а.с.143-144).
Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю по товару №1 та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 0,6380 євро за одиницю товару.
Сума переплати митних зборів після коригування митної вартості становить 110768,32 грн.
Київською митницею ДФС у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено наступне: за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, підпунктом 1.1.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 15.05.2019 року №101049808 передбачена наявність Додатка №1, в якому міститься опис вантажу, маршрут, номер інвойса, страхова сума. Зазначений додаток №1 до митного оформлення не надано. Також відсутнє документальне підтвердження розміру страхового тарифу, вказаного в страховому сертифікаті від 28.08.2019 №16066. Зазначена у страховому сертифікаті сума інвойсу відрізняється від заявленої суми у митній декларації. В оскаржуваному рішенні митний орган вказує на те, що транспортні документи видані ТОВ «Агротеп», в той час як автотранспортна накладна не містить інформацію щодо перевізника. В наданому прайс-листі виробника та комерційній пропозиції зазначено дві ціни: «price standart» та «prise full pall», за відсутності пояснень щодо підстав застосування кожної з двох цін. В оскаржуваному рішенні митний орган наводить також зауваження до експертного висновку від 02.09.2019 року №Ц-707 щодо нездійснення аналізу цін на світовому ринку щодо ідентичних та подібних товарів.
Відтак, на думку відповідача, надані позивачем до оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.
В якості джерела інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, зазначено митну декларацію від 09.04.2019 року №UA209200/2019/7956, згідно якої рівень митної вартості товару становить 0,638 євро/шт.
Позивач, не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).
Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).
Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).
Відповідно до частини 3 статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року (справа 21-591а15).
Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Відтак рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.          Відмовляючи позивачеві визнати митну вартість товару, зазначену ним у митних деклараціях від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800, від 20.08.2019 року №UA125220/2019/711833 та від 02.09.2019 року №UA125220/2019/712536, відповідач виходив з того, що декларантом не було подано до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до зазначених в частині другій-четвертій ст. 53 Митного кодексу України умов, а подані документи містили розбіжності, проте колегія суддів вважає такі висновки відповідача необґрунтованими, з огляду на наступне.
Як слідує з матеріалів справи, товар за контрактом від 02.12.2016 року № 1461, укладеним між ТОВ «Сільпо-Фуд» та ARC FRANCE, поставлявся на умовах FCA Arques, France, про що зазначено в п. 2.1. Контракту, а також в інвойсах та поданих до оформлення митних деклараціях від 15.07.2019 року № UA125220/2019/709800, від 20.08.2019 року № UA125220/2019/711833 та від 02.09.2019 року № UA125220/2019/712536.
Умови поставки FCA, Incoterms®, 2010 означають, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця поставки - Arques, France. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до заявленої митної вартості, окрім інвойсної вартості товару, було включено також витрати на транспортування товарів до місця їх ввезення на митну територію України, а також витрати на страхування.
Так, позивачем до митної декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800 надано до оформлення інвойс від 10.07.2019 року №7001466260, на підтвердження транспортних витрат - договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 27.12.2016 року №ЛОГ-23, автотранспортну накладну від 10.07.2019 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.07.2019 року №РТ-0001314, довідку щодо транспортних витрат №1461-27_2 від 15.07.2019 року.
На підтвердження витрат на страхування до оформлення надавалися Генеральний договір добровільного страхування вантажів №101049808 від 15.05.2019 року, страховий сертифікат №15139 від 12.07.2019 року.
В якості підтвердження надання зазначених документів до оформлення є відомості гр. 44 митної декларації від 15.07.2019 року №UA125220/2019/709800.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до митної декларації від 20.08.2019 року № UA125220/2019/711833 надано до оформлення інвойс від 14.08.2019 року №7001471630, на підтвердження транспортних витрат - договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 15.06.2018 року №ЛОГ_МТ-152, автотранспортну накладну від 14.08.2019 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.08.2019 року №289/6167, довідку щодо транспортних витрат №1461-28_1 від 20.08.2019 року.
На підтвердження витрат на страхування до оформлення надавалися Генеральний договір добровільного страхування вантажів №101049808 від 15.05.2019 року, страховий сертифікат №15873 від 16.08.2019 року.
В якості підтвердження надання зазначених документів до оформлення є відомості гр. 44 митної декларації від 20.08.2019 року № UA125220/2019/711833.
Також позивачем до митної декларації від 02.09.2019 року № UA125220/2019/712536 надано до оформлення інвойс від 26.08.2019 року №7001472806, на підтвердження транспортних витрат - договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 21.11.2016 року №ЛОГ-002, автотранспортну накладну від 26.08.2019 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 30.08.2019 року №6933, довідку щодо транспортних витрат №1461-29_1 від 29.08.2019 року.
На підтвердження витрат на страхування до оформлення надавалися Генеральний договір добровільного страхування вантажів №101049808 від 15.05.2019 року, страховий сертифікат №16066 від 28.08.2019 року.
В якості підтвердження надання зазначених документів до оформлення є відомості гр. 44 митної декларації від 02.09.2019 року № UA125220/2019/712536.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи митного органу в оскаржуваних рішеннях про відсутність достовірних та об`єктивних відомостей на підтвердження числових значень такої складової митної вартості як витрати на транспортування товару, з огляду на те, що позивач на підтвердження витрат на транспортування до кожної з трьох митних декларацій, за якими прийняті оскаржувані рішення, подав договір про надання транспортно-експедиторських послуг, автотранспортну накладну, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг та довідку щодо транспортних витрат, які, на переконання колегії суддів є належним підтвердженням такої складової митної вартості як вартість витрат на транспортування товару, будь-яких зауважень щодо розбіжностей та/або ознак підробки  в зазначених документах відповідач в оскаржуваних рішеннях не наводить. 
Щодо тверджень митного органу в оскаржуваних рішеннях про відсутність доступу до заявленого у гр. 44 митної декларації договору перевезення, варто зазначити, що в гр. 44 поданих до оформлення митних декларацій біля коду документа 4301 проставлено символ «m» навпроти договору перевезення.
Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим  наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, при внесенні до графи відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД, перед кодом такого документа проставляється символ «m».
Відтак, митний орган був обізнаний як з фактом наявності укладеного договору про надання транспортно-експедиторських послуг, так і з його змістом.
Не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи доводи відповідача в оскаржуваному рішенні від 03.09.2019 року №UA125000/2019/000525/2 щодо відсутності інформації про перевізника в наданій до оформлення автотранспортній накладній, оскільки в останній міститься штамп перевізника ТОВ «Агротеп», з яким у позивача укладено договір на надання транспортно-експедиторських послуг.
Щодо зауважень митного органу в оскаржуваних рішеннях про те, що ненадання Додатка №1 до Генерального договору добровільного страхування вантажів виключає підтвердження такої складової митної вартості як вартість витрат на страхування товару, варто зазначити наступне.
Згідно з п. 8 ч. 2  ст. 53 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до  ст. 18 Закону України «Про страхування»  факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до кожного з трьох оформлень надавався Генеральний договір добровільного страхування вантажів та страховий сертифікат, який містить всі необхідні відомості про вартість страхування заявленого до оформлення товару. Судом встановлено, що зазначені сертифікати також містять інформацію щодо застрахованого вантажу; реквізитів інвойсу; виду та номеру транспортного засобу, вказаного в автотранспортній накладній, поданій до оформлення.
Не заслуговують на увагу доводи митного органу в оскаржуваних рішеннях щодо відсутності підтвердження розміру страхового тарифу, зазначеного в страхових сертифікатах. Зокрема, митний орган, обґрунтовуючи зазначену позицію, вказує на відсутність двостороннього погодження страхового тарифу, як це визначено умовами договорів страхування товару, з чим суд не погоджується.
Зокрема, відповідно до абз. другого та третього  ст.10 Закону України «Про страхування», страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. При цьому, страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків.
Відтак, з огляду на положення  ст. 10 Закону України    «Про страхування»  щодо встановлення страховиком страхового тарифу, додаткове погодження страхового тарифу страхувальником не є обов`язковим. Натомість, здійснення страхувальником оплати страхової суми на підставі розрахованого страховиком тарифу є свідченням прийняття пропозиції та погодження запропонованого страховиком розміру страхового    тарифу, в розумінні ч. 2  ст. 642 Цивільного кодексу України.
Щодо тверджень митного органу про те, що сума інвойсу у страхових сертифікатах відрізняється від заявленої у митній декларації суми, а курс валют для перерахунку євро у гривню відсутній, варто зазначити, що згідно з п. 3.2. Генерального договору добровільного страхування вантажів від 15.05.2019 року №101049808, в цілях розрахунку страхової суми за кожним окремим сертифікатом вартість товару за інвойсом переводиться у гривню за офіційним курсом НБУ, що діяв на дату видачі інвойсу на цей товар, а не на дату оформлення конкретної митної декларації. Відтак, на переконання колегії суддів, це пояснює відмінність між сумою інвойсу (грн.), зазначеної в митній декларації та в страховому сертифікаті.
Щодо зазначення в прайс-листах та у комерційніх пропозиціях двох вартостей «standart price» та «full pallet price» та їх розшифровки варто зазначити наступне.
ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» до митного оформлення було надано лист від постачальника №27022019 від 27.02.2019 року щодо цін у прайс-листі. Зокрема, постачальник ARC FRANCE зазначив, що ціна у прайс-листі залежить від об`єму замовлення на кожну конкретну партію: за «повну палету» та за «неповну палету». В колонці інвойсів «Shipment Unit» (одиниця відвантаження) вказані такі одиниці відвантаження товарів - «PB8» та «CRN». На аркушах № 5 інвойсів міститься розшифрування одиниць відвантаження, а саме: «CRN» - картонні коробки (Carton), «PB8» - дерев`яна палета 80x120 (Wooden pallet 80x120).
Отже, митний орган на підставі поданих документів мав всі можливості для перевірки коректності застосування цін.
До того ж, судом з`ясовано, що листами від 20.08.2019 року № 1404 та від 03.09.2019 року № 1551 декларант ТОВ «Сільпо-Фуд» надав детальні пояснення аналогічного змісту    щодо застосування цін в прайс-листі, але митним органом зазначені пояснення безпідставно не прийняті до уваги.
З аналізу ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на висунення письмової вимоги щодо надання додаткових документів виникає лише у вичерпному переліку випадків, зокрема, в разі, коли документи містять розбіжності, містять ознаки підробки, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З огляду на те, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження розбіжності, зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні, у Київської митниці ДФС були відсутні підстави для направлення вимоги про надання позивачем додаткових документів в порядку ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Щодо джерела інформації, яка слугувала підставою для коригування митної вартості імпортованого товару, варто зазначити наступне.
Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що за основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято митну вартість товару, оформленого за митними деклараціями від 01.07.2019 року №UA209200/2019/15335 та від 09.04.2019 року №UA209200/2019/7956, з приводу чого варто зазначити наступне.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).
Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваних рішень, у них зазначено лише реквізити (дата, номер) вказаних митних декларацій та розрахунок для переведення вартості товару з дол. США в євро, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК.
Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19 червня 2018 року в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18). 
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року - без змін.
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 А.Г.Степанюк      

                                                                                                    Л.Т.Черпіцька   

Повний текст виготовлено 04 серпня 2020 року.