Ухвала
 
25 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-941/11
провадження № 61-8885ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриліна Антона Володимировича про визнання виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилін А. В. звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-941/11, виданий 07 жовтня 2011 року Суворовським районним судом міста Одеси у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
 
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриліна А. В. задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № № 2-941/11, виданий 07 жовтня 2011 року Суворовським районним судом міста Одеси у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у зв`язку з пропуском строку пред`явлення його до виконання.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року (повний текст якої складено 12 травня 2020 року) апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриліна А. В. відмовлено.
 
12 червня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до Суворовського районного суду міста Одеси для перегляду за нововиявленими обставинами.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення   ОСОБА_1 вказав, що він не був належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи, а також був позбавлений можливості подати відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки вищевикладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року до ухвалення рішення про перегляд цієї справи за нововиявленими обставинами Суворовським районним судом міста Одеси, посилаючись на отримання ним належних доказів щодо існування нововиявлених обставин, які мають істотне значення для справи. У разі виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду поворот її виконання буде неможливим.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
За змістом наведених правових норм касаційний суд може зупинити виконання лише того судового рішення, яке підлягає примусовому виконанню до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак оскаржуваною постановою апеляційного суду, виконання якої просить зупинити заявник, було скасовано ухвалу місцевого суду і відмовлено в задоволенні його заяви, тобто таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню.  Крім того, зупинення виконання судового рішення до ухвалення іншим судом рішення за результатами перегляду справи за нововиявленими обставинами до компетенції касаційного суду не входить. Тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року.
 
Витребувати із Суворовського районного суду міста Одеси цивільну справу         № 2-941/11 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриліна Антона Володимировича про визнання виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».
 
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 липня 2020 року.
 
Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов