ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7587/20 Справа № 211/564/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 211/564/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Зубакової В.П.,
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
сторони
позивач - Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», на заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року, яке ухвалене суддею Середньою Н.Г., у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 червня 2020 року -, 

ВСТАНОВИВ :

У січні 2020 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», (надалі - «КПТМ» «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Позовна заява обґрунтована тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. 
КПТМ «Криворіжтепломережа», щомісячно, здійснювало постачання теплової енергії відповідачу, відповідно до тарифів на вказані послуги, за адресою: АДРЕСА_1 .
Так як будинок АДРЕСА_1 , є багатоповерховим, опалення до квартири НОМЕР_1 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку.
За період з 01.02.2007 року по 01.09.2019 року позивач надав відповідачу послуги на суму 30204,08 грн., однак останній ухиляється від їх оплати.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач є власником вказаної квартири з 02.02.2009 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.01.2009 року. 
З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачу був направлений лист з повідомленням про стан заборгованості та вимогою її терміново сплатити, але на теперішній час борг відповідачем не сплачено, тому позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.02.2007 року по 01.09.2019 за послуги з централізованого опалення в сумі 29968,06 грн., та гаряче водопостачання в сумі 236,02 грн. та судовий збір 2102,00 грн. 
Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа», заборгованість за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2009 по 01.09.2019, за централізоване опалення в сумі 28099 гривень 01 коп., та гаряче водопостачання в сумі 236 гривень 02 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі 1971 грн. 93 коп.
В задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2007 по 31.12.2008 - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач «КПТМ» «Криворіжтепломережа» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано та досліджено у повній мірі всі необхідні факти для прийняття рішення по справі, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Вказує, що відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 
Вважає, що спадкоємець отримав у спадок не тільки квартиру за якою виникла заборгованість зі сплати за комунальні послуги, а й саму заборгованість зі сплати за комунальні послуги, яка має бути стягнута з відповідача, оскільки є обов`язком спадкоємця перед кредитором.
Відзив на апеляцій скаргу не надано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про спадщину від 16.01.2009 року, є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа».
Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.02.2007 року по 01.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги (опалення), однак споживачем оплата за надані житлово-комунальні послуги здійснювалась частково, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 30204,08 грн. (а.с. 9-10).
Задовольняючи частково позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, відповідач ОСОБА_1 зареєстрував 02.02.2009 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.01.2009 року, право власності на квартиру, за якою рахується борг, позивачем не надано відомостей щодо моменту прийняття спадщини відповідачем спірної квартири, доказів підтвердження моменту прийняття відповідачем вказаної спадщини з 01.02. 2007 року матеріали справи не містять, тому стягненню підлягає заборгованість за період з 01.01.2009 року по 01.09.2019 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. 
Підприємство здійснює постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку та є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, йдеться про те, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про спадщину від 16.01.2009 року, є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та з огляду на ст. 1218 ЦК України успадкував права і обов`язки спадкодавця. 
Тому, він має нести тягар утримання майна, що йому належить, тобто сплачувати позивачу надані комунальні послуги.
З розрахунку заборгованості за комунальні платежі вбачається, що сума боргу за особовим рахунком квартири АДРЕСА_1 виникла з 01.02.2007 року по 01.09.2019 року.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; особливості предмета позову, тощо.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги, яка була нарахована за період з 01.02.2007 року по 31.12.2008 року, не підлягає до стягнення, оскільки позивачем пред`явлено позовні вимоги до ОСОБА_1 , як власника квартири, за якою рахується заборгованість, у якого обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини. 
Матеріали справи не містять відомостей та позивачем не було заявлено клопотання про їх витребування, у разі неможливості самостійного отримання, щодо моменту прийняття відповідачем ОСОБА_1 спірної квартири, як спадкового майна.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2019 року, право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрував 02.02.2009 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.01.2009 року.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідач отримав у спадок не тільки квартиру за якою виникла заборгованість зі сплати за комунальні послуги, а й саму заборгованість зі сплати за комунальні послуги, яка має бути стягнута з нього, оскільки є обов`язком спадкоємця перед кредитором, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позивач не пред`являв свої вимоги до відповідача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину.
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,  оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. 
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Враховуючи, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року відстрочено позивачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року до ухвалення судового рішення по справі, та, відповідно до ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь держави, судовий збір у розмірі 2957,90 грн. за подання апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року - залишити без змін. 
Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь держави, судовий збір за подачу ним апеляційної скарги у розмірі 2957 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 90 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: