ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2206/20 Справа № 200/16759/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю. 
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року по справі за позовом Кредитної спілки “Катеринослав” до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У серпні 2015 року Кредитна спілка “Катеринослав” звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги кредитної спілки мотивовані тим, що 01 березня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір №544, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 145000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та повернення кредиту у строк до 01 березня 2016 року. 04 березня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір №545, на умовах якого відповідачу надано кредит у розмірі 145000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та повернення кредиту у строк до 04 березня 2016 року. 12 березня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір №547, на умовах якого відповідачу надано кредит у розмірі 43400,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та повернення кредиту у строк до 12 березня 2016 року. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, у ОСОБА_2 станом на 21 вересня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 688119,42 грн..
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на свою користь вказану суму кредитної заборгованості.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року задоволено позовні вимоги КС “Катеринослав”, а саме стягнуто з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором №547 від 12 березня 2013 року у сумі 89457,76 грн., з яких 43392,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 46065,45 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №544 від 01 березня 2013 року у сумі 278905,93 грн., з яких 144997,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 133908,24 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №545 від 04 березня 2013 року в сумі 319755,73 грн., з яких 144852,85 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 174 902,88 грн. - заборгованість за відсотками, а всього за кредитними договорами - 688119,42 грн..
Задовольняючи позовні вимоги кредитної спілки, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання відповідачем взятих кредитних зобов`язань. 
За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 було залишено без змін.
У листопаді 2019 року, ОСОБА_1 , яка не є учасником справи, та не брала участі у справі, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона хоч і не є стороною у даній справі, однак оскаржуване рішення порушує її права, так як кошти на виконання рішення беруться із сімейного бюджету, позивач має намір у рахунок погашення заборгованості переоформити на себе право власності на домоволодіння та землю за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, апелянт зазначає, що кредитну спілку “Катеринослав” виключено з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про її реєстрацію, а тому суд не мав права стягувати на користь позивача коштів за кредитним договором. Також апелянт зазначає, що у судовому рішенні не наведено розрахунок стягнутої суми, оцінки доказів, якими підтверджується стягнута сума кредитної заборгованості. Апелянт стверджує, що позивачем безпідставно було нараховано відсотки, так як він в односторонньому порядку достроково припинив дію кредитних договорів шляхом направлення відповідачу письмових вимог.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неналежного виконання відповідачем взятих кредитних зобов`язань. 
Колегія суддів погоджується із вказаним висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 01 березня 2013 року між КС “Катеринослав” та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 544, відповідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 145 000 грн., за умови сплати 0,1534% від суми кредиту за кожен день користування кредиту. Строк повернення кредиту встановлений до 01 березня 2016 року. Даний договір підписано сторонами, а позивачем як юридичною особою з прикладенням печатки. 
04 березня 2013 року між КС “Катеринослав” та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 545, за яким останній отримав кредит в розмірі 145 000 грн., за умови сплати 0,1534% від суми кредиту за кожен день користування кредиту. Строк повернення кредиту встановлений до 04 березня 2016 року. 
12 березня 2013 року між КС “Катеринослав” та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 547, за яким останній отримав кредит в розмірі 43 400 грн., за умови сплати 0,1534% від суми кредиту за кожен день користування кредиту. Строк повернення кредиту встановлений до 12 березня 2016 року. 
Згідно розрахунку заборгованості позивача, станом на 21 вересня 2015 року розмір заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 547 складає 89 457,76 грн., з яких 43 392,31 грн. заборгованість за тілом кредиту, 46 065,45 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 544 - 278 905,93 грн., з яких 144 997,69 грн. заборгованість за тілом кредиту та 133 908,24 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 545 - 319 755,73 грн., з яких 144 852,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 174 902,88 грн. заборгованість за відсотками, а всього 688 119,42 грн..
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
Встановивши вказані обставини справи, зокрема, факт неналежного виконання відповідачем взятих кредитних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача виниклої заборгованості.
Доводи апелянта ОСОБА_1 в скарзі про те, що вона хоч і не є стороною у даній справі, однак оскаржуване рішення порушує її права, так як кошти на виконання рішення беруться із сімейного бюджету, позивач має намір у рахунок погашення заборгованості переоформити на себе право власності на домоволодіння та землю за адресою: АДРЕСА_1 , - колегія суддів вважає необґрунтованими, так як відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вказана норма права свідчить про те, що кредитні кошти бралися в інтересах сім`ї, а тому вказані доводи апелянта є необгрунтованими.
Твердження апелянта про те, що кредитну спілку “Катеринослав” виключено з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про її реєстрацію, а тому суд не мав права стягувати на користь позивача коштів за кредитним договором, колегія суддів також вважає безпідставними, так як Розпорядження, яким вказану кредитну спілку було виключено з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про її реєстрацію датоване 23 травня 2017 року, тоді як кредитні договори укладалися в березні 2013 року, а справа по суті розглядалася в 2015 році.
Доводи апелянта про не наведення у судовому рішенні розрахунку стягнутої суми, оцінки доказів, якими підтверджується стягнута сума кредитної заборгованості, а також те, що позивачем безпідставно було нараховано відсотки, так як він в односторонньому порядку достроково припинив дію кредитних договорів шляхом направлення відповідачу письмових вимог, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вказані твердження спростовуються матеріалами справи. Більш того, сума заборгованості складається лише з тіла кредиту та з відсотків за користування кредитом, умови, графіки сплати і погашення яких були погоджені сторонами при укладенні договорів, згода на що підтверджується підписами сторін, в тому числі і підписом ОСОБА_2 .. 
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.
При цьому колегія суддів виходить з того, що рішення, яке набрало законної сили не може бути поставлено під сумнів (принцип res judicata), а здійснення перегляду цього рішення з виходом за межі доводів апеляційної скарги не є виправданим та обґрунтованим, оскільки має наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.
Крім того, ОСОБА_2 ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, якою заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 було залишено без змін в касаційному порядку не оскаржив, що вказує на його згоду з вказаними рішеннями судів, зокрема рішенням суду першої інстанції, яким з нього було стягнуто кредитну заборгованість у визначену позивачем розмірі.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарги без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачена апелянтом сума судового збору за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Т.Р. Куценко

І.Ю. Ткаченко