ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 вересня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/69/20
Головуючий у першій інстанції - Коваленко А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/828/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
сторони: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 травня 2020 року (місце ухвалення - м. Прилуки) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
                                     В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що у 2013 році між відповідачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір. В подальшому банк відступив права вимоги ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», який в свою чергу відступив права вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
В позові банк зазначає, що відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК`ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24257,03 грн, з яких 23903,38 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 353,65 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за пенею.
Банк посилається, що на виконання договору відступлення прав вимоги та норм ЦК України на адресу відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК» ЄАПБ». Зазначає, що в порушення умов кредитного договору щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання інших зобов`язань по кредитному договору у відповідача перед банком з`явилась заборгованість. З метою досудового врегулювання спору банком на адресу боржника було надіслано повідомлення про порядок погашення заборгованості, проте жодного платежу здійснено не було.
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 010/0907/82/0132273 в розмірі 24257,03 грн, з яких 23903,38 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 353,65 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за пенею, та понесені судові витрати.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 04.05.2020 позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість по кредитному договору № 010/0907/82/0132273 від 29.01.2013 в сумі 24257, 03 грн, та судові витрати у сумі 1921, 00 грн.
Рішення обґрунтовано тим, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином його не виконував в наслідок чого у позичальника утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, позовні вимоги є обґрунтованими.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду адвокат ОСОБА_1 - Калінін С.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 04.05.2020, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповно з`ясовано усі фактичні  обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, рішення суду не відповідає повному, об`єктивному розгляду, є незаконним та необгрунтованим.
В обгрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається на те, що  згідно умов Кредитнго договору (п. 1.1.) поточний ліміт Кредиту на дату укладення Договору складає 9100,00 грн, проте відповідач не отримував від банку кредит в такому розмірі. Переказ на отримання суми кредиту відповідачем нічим не підтверджено. Позивач на підтвердження даної банківської операції будь-яких документів не надав.У скарзі заявник посилається на те, що надані позивачем до суду документи за Кредитним  договором не є первинним документом, так як не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 51 Постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України». Позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача за кредитним договором.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази виконання банком умов п. 10.3. Кредитного договору щодо сповіщення відповідача про зміну кредитного ліміту, як і належних і допустимих доказів здійснення розрахунків з відповідачем.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та залишити без змін рішення Прилуцького міськрайонногоо суду від 04.05.2020. В обгрунутвання посилається на законність судового рішення та необґрунтованість апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 29.01.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 010/0907/82/0132273, згідно умов якого розмір Поточного ліміту Кредиту - 9100,00 грн, процентна ставка - 30%, строк, протягом якого Клієнт користується та здійснює погашення Кредиту - 48 місяців, що починається з 29.01.2013 та закінчується 29.01.2017 (а.с. 5-8).
Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк», 28.11.2017 укладено Договір відступлення права вимоги № 114/48-F, за умовами якого до ПАТ «Комерційний індустріальний банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором (а.с. 14-15).
Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28.11.2017, укладеному між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ПАТ «Комерційний індустріальний банк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі по Кредитниму договору № 010/0907/82/0132273 від 29.01.2013.
Відповідач умови вказаного Кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 24257,03 грн за Кредитним договором № 010/0907/82/0132273, яка складається: 23903,38 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 353,65 грн - сума заборгованості за відсотками; 0 грн - сума заборгованості за пенею.
На виконання п. 2.8 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 513, 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитних договорах, 22.02.2018 ПАТ «Комерційний індустріальний банк» направлялося повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Згідно з умовами Кредитного договору, позичальник зобов`язується  повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитами та виконати інші  зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами.
З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями ОСОБА_1 умов Кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, 22.02.2018 було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 010/0907/82/0132273 від 29.01.2013 та включення персональних даних позичальника до бази персональних даних, разом з вимогою про погашення загальної суми заборгованості (а.с. 21).
Як вбачається з розрахунку заборгованості по картковому кредиту позичальника ОСОБА_1 сума заборгованості станом на 13.02.2018 становить 24257,03 грн (а.с. 22-23).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином його не виконував в наслідок чого у позичальника утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.
З такими висновками районного суду погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, доказах, наданих суду першої інстанції  та відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. 
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Як встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, згідно якого банк надав йому кредит, шляхом відкриття кредитної лінії з встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків у строк до 29 січня 2017 року. 
Відповідно до п. 15.2 кредитного договору, позичальник перед укладенням договору в письмовій формі повідомлений про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про ознайомлення з умовами кредитування (а.с.8).
Відповідно до п.15.4 кредитного договору, підписуючи договір клієнт засвідчує, що він до його підписання отримав, повністю ознайомлений та згоден зі змістом Договору, а також ознайомлений та згоден з передбаченим договором порядком зміни правил, встановлення тарифів та лімітів(а.с.8).
З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги, що згідно умов Кредитного договору (п. 1.1.) поточний ліміт Кредиту на дату укладення Договору складає 9100,00 грн, який відповідач не отримував від банку в такому розмірі, а переказ на отримання суми кредиту відповідачем нічим не підтверджено, спростовується матеріалами справи. 
Як вбачається, суд першої інстанції встановив, що з договором та додатками до договору, довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту «Кредитна картка Прозора», правилами ведення поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів та до яких встановлено ліміт кредитування, та користування платіжними картками АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 ознайомлений під підпис (а.с. 5-12), на кожному аркуші зазначеного кредитного договору та додатку відповідачем проставлено особистий підпис, крім того встановлено фактичне коритування кредитними грошима.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо недоведенності факту видачі відповідачу коштів по кредитному договору №010/0907/82/0132273 від 29.01.2013, спростовуються матеріалами справи, оскільки виконання банком своїх зобов`язань та надання кредитних коштів позичальнику відображено в розрахунку заборгованості за кредитним договором. В якому встановлено, що користування кредитним лімітом позичальник здійснював в період з 11.02.2013 по 06.09.2017, шляхом зняття готівки з крединої карти та шляхом здійснення безготівкових платежів, оплачуючи вартість товарів та послуг, що підтверджується наданим розрахунком до матеріалів справи.
Судом встановлено, що всі нарахування, відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались виключно первісними кредиторами, а саме: АТ «Райффайзен Банк Аваль». ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути заборгованість, що нарахована попереднім кредитором. 
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» уклало договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», яке уклало договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів». 
ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» надсилало на адресу відповідача письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором та визначено грошову вимогу, згідно якої розмір заборгованості визначено у сумі 24257 грн. 03 коп.
Як вбачається, до матеріалів позовної заяви приєднані додатки, у підтвердження позовних вимог позивач посилається на наявність Реєстру божників до Договору відступлення права вимоги щодо відповідача (а.с. 1-42).
Не спростовують правильних висновків суду і доводи апеляційної скарги, що  на підтвердження банківської операції щодо видачі грошових коштів банком не надавно будь-яких документів, а також що надані позивачем до суду документи за Кредитним  договором не є первинним документом, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 51 Постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», оскільки не спростованим є факт користування карткою, а також здійснення платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості, з розрахунку вбачається здійснення останього  платежу по картці 04.09.2017 в розмірі 1564,05 грн (а.с. 23). 
Також  матерали справи містять докази щодо користування кредитом після закінчення строку визначеному  у договорі, а саме 29.01.2017, оскільки останнє зняття готівки відбулося 06.09.2017, тобто відповідач здійснював користування кредитними коштами внаслідок пролонгації кредитного договору (а.с. 23),  також наданим розрахунком підтверджено зміна кредитного ліміту з 17400,00 грн до 20900,00 грн. 
З врахуванням наведеного є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі щодо неправильного розрахунку кредитної заборгованості, як посилання на  відсутність належних і допустимих доказів здійснення розрахунків з відповідачем, а також посилання на судову практику щодо визначення строку позовної давності.
Безпідставними є і доводи необґрунтованості розрахунку виходячи з того, що позивачу надано кредитний ліміт 9100,00 гривень, а стягнути просить 24 257,03 гривні. 
Відповідно до п 1.1 кредитного договору № 010/0907/82/0132273 від 29.01.2013 розмір поточного ліміту кредиту складає: 9100,00 гривень, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до ст.10 договору (а.с.5).
Відповідно до п.10.1 кредитного договору, максимальний розмір кредиту за договором складає 200000 грн.
В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт Кредиту. Поточний ліміт діє в межах календарного місяця, в якому він встановлений (а.с.5).
Згідно з п.10.2 кредитного договору, перший період починається з дати початку кредитування та закінчується в останній календарний день цього ж місяця. Всі інші періоди щомісячно починаються з 1 числа календарного місяця та завершуються в останній календарний день місяця.
Банк має право встановити іншу дату закінчення поточного періоду та іншу дату початку наступного періоду, повідомивши про це клієнта письмово, шляхом надсилання клієнту відповідного письмового повідомлення за 7 календарних днів до такого встановлення. При цьому дата закінчення наступного періоду визначається в порядку, зазначеному в абзаці першому цього пункту (а.с.6).
Відповідно до п.10.3 кредитного договору, поточний ліміт встановлюється банком в перший день кожного періоду. Розмір поточного ліміту не може перевищувати більше ніж на 1000 % та були меншими більше ніж на 100 % розміру поточного ліміту в попередньому періоді(а.с.6). 
В будь-який період розмір поточного ліміту не перевищує розміру максимального ліміту. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором: 20.09.2013 відбулася зміна кредитного ліміту з 9100 до 9600 грн; 18.07.2014 - зміна кредитного ліміту з 9600 грн до 13400 грн; 14.08.2015 - зміна кредитного ліміту з 13400 грн до 17400 грн; 25.01.2017 - пролонгація дії кредитного договору; 26.05.2017 - зміна кредитного ліміту з 17400 грн до 20900 грн.
За таких обставин, Банк здійснюючи зміну ліміту кредитування діяв в межає умов кредитного договору, що і пояснює,наявність заборгованості, яка перевищує кредитний ліміт установлений на дату укладення договору.
Не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення і доводи щодо відсутності доказів виконання банком умов п. 10.3. Кредитного договору щодо сповіщення відповідача про зміну кредитного ліміту, оскільки відповідно до п. 11.10 Кредитного договору  № 010/0907/82/0132273 від 29.01.2013, Клієнт має право ініціювати перед Банком питання про скасування Лімітів та припинення Договору лише за відсутності заборгованості за Кредитом та процентів за користування Кредитом (а.с. 6)
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 16.09.2020.
Головуючий                                                         Судді: