ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/949/20  Номер провадження 22-ц/814/1916/20	Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Триголова В.М.,
       суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
       секретар: Ачкасова О.Н.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві у спрощеному провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Олександра Петровича
на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Остапенко О.П., звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2  про захист прав споживачів, у якій позивач, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору про надання турагентських та консультаційних послуг, просив з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 489, 41 грн. основного боргу, 17 598, 36 грн. штрафу, 210 124, 10 грн. пені, 10 000 грн. моральної шкоди, а всього 254 211, 87 грн., а також витрати на правову допомогу.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Вовк Андрія Ігоровича про закриття провадження у справі та розподіл між сторонами судових витрат – задоволено.
Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Остапенко О.П., до ОСОБА_2 про захист прав споживачів – за відсутності між сторонами предмету позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на надання їй правничої допомоги у сумі 9200 грн. Решту судових витрат у справі віднести за рахунок держави.
Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Остапенко О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, як таку, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       У апеляційній скарзі представник позивача зазначив, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність між сторонами предмета спору з тих підстав, що позов пред`явлений до фізичної особи ОСОБА_2 , а спірний договір укладено з ФОП ОСОБА_2 , також вважає, що даний спір стосується порушення прав споживача і між сторонами дійсно існує спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку та прийняттям відповідного судового рішення на підставі наданих позивачем доказів.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Вовк А.І. просить скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року про закриття провадження у справі – без змін. Представник відповідача посилається на те, що між сторонами договір про надання послуг не укладався і не підписувався, що виключає наявність між ними спору з приводу порушення прав ОСОБА_1 , як споживача, окрім того, позов пред`явлено до фізичної особи ОСОБА_2 , а не до ФОП ОСОБА_2 , як суб`єкта господарювання та виконавця послуг за договором.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що відсутній предмет спору через відсутність між сторонами будь-яких правовідносин.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді місцевого суду, виходячи з наступного.
За нормою п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. (пункти 4.12-4.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04).
Звертаючись із позовом представник позивача посилався на те, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №11/03-04 від 11.03.2020 року, відповідно до якого виконавець бере на себе зобов`язання з надання турагентських послуг, послуг бронювання квитків та білетів, консультації з питань українського та іноземного законодавства, надання будь-якої письмової або усної інформації з питань, пов`язаних з виконанням даного договору. 
На виконання умов договору ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 16 489, 41 грн., однак у призначений день його виліт не відбувся, а тому позивач просив повернути кошти, але отримав відмову, що і стало підставою для його звернення до суду.
Оскільки, позивачем ОСОБА_1 не визнається виконання належним чином відповідачем зобов`язань по договору про надання послуг, а відповідачем оспорюється наявність між сторонами договірних відносин та факт сплати ОСОБА_1 коштів на користь відповідача, відсутні підстави стверджувати, що між сторонами не існує неврегульованих питань.
Предметом спору у цій справі є виконання сторонами умов договору про надання послуг, а тому вимоги позивача про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням його умов, свідчать про наявність предмету спору.
На вищевказані обставини та норми процесуального права суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.
За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року- скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо неукладення між сторонами договору та пред`явлення позову до неналежного відповідача, на увагу не заслуговують, оскільки доведення існування між сторонами договірних відносин, оцінка наданих позивачем доказів на підтвердження обставин викладених у позові, в тому числі і належність обраного позивачем відповідача, який повинен відповідати за заявленим вимогами, вирішуються судом в ході розгляду справи із ухваленням відповідного судового рішення по суті спору.
       Посилання сторін у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу щодо понесених витрат на правничу допомогу, колегією суддів не приймаються, оскільки питання розподілу між сторонами судових витрат буде вирішено під час ухвалення судового рішення у справі.
       Керуючись ст.ст. ст. 367, п.4 ч.1 ст. 379, ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,-        
                                        П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Олександра Петровича– задовольнити. 
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року– скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів повернути до Полтавського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                 В.М. Триголов
                                                       
Судді:                  А.І. Дорош

                                        О.А. Лобов