ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6558/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року (суддя Новікова І.В., повний текст рішення складений 31 березня 2020 року) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_2 
до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
третя особа  ОСОБА_1  
про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у грудні 2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 59718764 від 10.12.2019 про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700,00 грн., винесену заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняном Меружаном Оганесовичем.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.  
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року у справі № 336/8190/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визначено час спілкування та способи виховання неповнолітньої ОСОБА_3 , встановивши для позивача ОСОБА_1 : періодичні побачення з неповнолітньою ОСОБА_3 кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 09.00 години до 12.00 години, у присутності ОСОБА_2 за її згодою;  спілкування з донькою ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, електронного, та іншого засобу звязку;  відвідування ОСОБА_1 навчальних закладів, які відвідує його донька ОСОБА_4 , та спілкуватися з нею.
Постановою заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна М.О. ВП № 59718764 від 15.11.2019, прийнятою на підставі виконавчого листа № 336/8190/15-ц від 16.07.2019, визначено місце побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 за адресою боржника: АДРЕСА_1 .
Відповідно до постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна М.О. ВП № 59718764 від 10.12.2019 на ОСОБА_2 накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн. за невиконання боржником рішення суду, за яким остання зобов`язана забезпечити побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 .
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зазначає, що  відповідно до частини 1 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Згідно з ч. 2 ст. 64-1 Закону державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Частиною 3 вказаної статті Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, підставою для застосування штрафу є невиконання рішення суду саме без поважних причин, тобто за умови відсутності об`єктивних обставин, що перешкоджали його виконанню. При цьому на державного виконавця покладено обов`язок щодо перевірки виконання боржником судового рішення, за наслідками якої має право приймати рішення про накладення штрафу.
Зі змісту оскаржуваної постанови державного виконавця вбачається, що 10.12.2019 заступником начальника відділу Коциняном М.О. складено акт державного виконавця про неналежне забезпечення боржником побачення стягувача з дитиною в час, встановлений рішенням суду та місцем, встановленим державним виконавцем.
Зі змісту акту державного виконавця ВП № 59718764 від 10.12.2019, з урахуванням виправленої описки відповідно до постанови державного виконавця від 14.01.2020, 07 грудня 2019 року, вбачається, що за місцем побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 за адресою боржника: АДРЕСА_1 , стягувач звернувся до поліції за номером 102 та зафіксував факт його знаходження за вищевказаною адресою у період часу з 09 год. до 12 год. Згідно з рапортом інспектора поліції вбачається, що боржник у визначений час не забезпечила побачення стягувача з дитиною.
Вказана обставина стала підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на позивача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року у справі № 336/8190/15-ц визначено час спілкування та графік періодичних побачень ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , що свідчить про обов`язок позивача забезпечити у вказаний час побачення ОСОБА_1 з донькою та обов`язок третьої особи з`явитися у зазначений час за адресою, визначеною державним виконавцем.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 підтверджено, що 07.12.2019 о 9 год. 00 хв. останній не прибув за визначеною адресою.
При цьому з пояснень позивача та свідка ОСОБА_5 встановлено, що близько 9 год. 40 хв. ОСОБА_2 прийняла рішення відвести доньку на гурток з гімнастики, що передбачено графіком тренувань.
При цьому, згідно з інформацією Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за № 565/13/02-2020 від 02.03.2020, повідомлення про  невиконання ОСОБА_2 рішення суду надійшло від ОСОБА_1 до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області 07.12.2019 об 11 год. 17 хв.
Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_2 , які отримані Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 09.12.2019, відповідно до яких остання зазначила, що 07.12.2019 ОСОБА_1 у період часу з 9 до 10 години за визначеним місцем побачення з донькою не з`явився та повідомив засобами телефонного зв`язку про запізнення, а тому позивач самостійно відвела доньку на тренування. Згодом за адресою гуртка з`явився ОСОБА_1 , де відбулася його зустріч з донькою.  
Таким чином, ОСОБА_1 07.12.2019 о 9 год. 00 хв. не прибув за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про невідповідність висновків державного виконавця, викладених в Акті від 10.12.2019, фактичним обставинам справи.
При цьому, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач не надав оцінку поясненням ОСОБА_2 , не перевірив викладені у заяві обставини, що свідчить про недотримання принципу неупередженості та об`єктивності.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_2 дій, що перешкоджали зустрічі ОСОБА_1 з донькою та можуть свідчити про умисне невиконання позивачем рішення суду. 
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за умови не з`явлення ОСОБА_1 у визначений час та за встановленою адресою, ОСОБА_2 мала право самостійно визначити розпорядок дня дитини з врахуванням інтересів останньої, адже за приписами статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що  державним виконавцем не встановлено всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, натомість висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови ВП № 59718764 від 10.12.2019 про накладення штрафу на позивача, а тому така підлягає скасуванню.
Посилання органу державної виконавчої служби на встановлення судами певних обставин та надання оцінки обґрунтованості та правомірності актам, постанові про накладення штрафу, а також діям ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду в рамках цивільної справи № 336/8190/15-ц (провадження № 6/336/62/2020 та № 22-ц/807/1225/20) колегія суддів знаходить необґрунтованими, адже у вказаних провадженнях судами розглядалося подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , що не пов`язано з предметом розгляду в даній адміністративній справі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять факт невиконання без поважних причин боржником судового рішення у справі № 336/8190/15-ц.
                              Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
                     
                    Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року в адміністративній справі № 280/6558/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 11 серпня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 11 серпня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров