П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4115/19-а 
                                                             Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маслоід Олена Степанівна  
                                  Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
02 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
представника відповідача,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У грудні 2019 року до адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Лука-Мелешківської сільської ради, у якій просив:
- визнати протиправним та скасування рішення від 22 жовтня 2019 року №694 29 сесії 7 скликання Лука-Мелешківської сільської ради, яким позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, землі запасу, орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, за кадастровим номером №0520682000:01:002:0150, яка розташована на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області;
- зобов`язати Лука-Мелешківську сільську раду надати позивачеві дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, землі запасу, орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, за кадастровим номером №0520682000:01:002:0150, яка розташована на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, із урахуванням правової оцінки наданої судом в судовому рішенні.
В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що у жовтні його представник звернувся із колективним зверненням до відповідача з проханням надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної форми власності. Однак, рішенням №694 від 22 жовтня 2019 року 29 сесії 7 скликання відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відмова мотивована тим, що земельна ділянка включена в перелік ділянок право на оренду яких буде реалізовуватися на земельних торгах (аукціоні).

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 22 жовтня 2019 року №694 29 сесії 7 скликання Лука-Мелешківської сільської ради, яким ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, землі запасу, орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, за кадастровим номером №0520682000:01:002:0150, яка розташована на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зобов`язання Лука-Мелешківської сільської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, землі запасу, орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, за кадастровим номером №0520682000:01:002:0150, яка розташована на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, із урахуванням правової оцінки наданої судом в судовому рішенні відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено із матеріалів справи, 09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 в інтересах позивача та ОСОБА_3 звернувся до відповідача із колективним клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0520682000:01:002:0150 (загальна площа 4,3506 га, землі запасу) орієнтовною площею по 2,0 га на кожного із заявників окремо, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. До клопотання додав копію паспорта, копію ІПН, викопіювання з публічної кадастрової карти України з позначенням бажаного місця розташування земельних ділянок, інформацію з ДЗК, копію свідоцтва, оригінал ордеру.
Рішенням 29 сесії 7 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 22 жовтня 2019 року №694 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам частини 1 та 2 статті 134 Земельного кодексу України, а саме включення вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок право оренди на яку буде реалізовано шляхом продажу на земельних торгах (аукціоні).
Позивач з такою відмовою та прийняттям рішення не погоджується, оскільки мотиви в оскаржуваному рішенні не ґрунтуються на вимогах частині 7 статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку із чим звернувся до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку у відповідності до статті 79-1 Земельного кодексу України, а судом встановлено, що рішенням 26 сесії 7 скликання відповідача від 21 серпня 2019 року №630 внесено земельну ділянку площею 4,3506 га з кадастровим номером 0520682000:01:002:0150 до переліку ділянок, права оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах. 
Відтак, суд першої інстанції вважає, що земельна ділянка, щодо якої позивач просить надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою є сформованою та такою, яка може бути включеною до відповідного переліку земельних ділянок, які виставляються на земельні торги.
А тому, за умови, що бажана позивачем земельна ділянка з кадастровим номером 0520682000:01:002:0150 є сформованою, та відповідно до чинного рішенням 26 сесії 7 скликання відповідача від 21 серпня 2019 року №630 внесеною до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах, суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку, мотивуючи апеляційну скаргу фактично обґрунтуванням позовної заяви, та просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року та ухвалити нове яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. 
Відповідач, скористався правом подати до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України (надалі - ЗК України). 
Так, статтею 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: 
а) землі сільськогосподарського призначення; 
б) землі житлової та громадської забудови; 
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; 
г) землі оздоровчого призначення; 
ґ) землі рекреаційного призначення; 
д) землі історико-культурного призначення; 
е) землі лісогосподарського призначення; 
є) землі водного фонду; 
ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Частинами 1 та 2 пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Пунктом "б" частини 1 статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно пункту "б" частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.
Частинами 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 117 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.
Згідно частин 6 та 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, саме до компетенції Лука-Мелешківської сільської ради відноситься розгляд питання про надання дозволу щодо відведення спірної земельної ділянки.
За приписами статті 79-1 ЗК України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок здійснюється:
- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;
- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;
- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Із аналізу вищенаведених норм видно, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.
Отже, для розроблення технічної документації із землеустрою зацікавлена особа звертається до органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади щодо отримання дозволу.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 вказаної статті передбачено земельні ділянки, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).
Статтею 136 ЗК України визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах.
Частинами 1-3 вказаної статті передбачено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.
У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.
Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.
Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Пунктом 4 частини 4 статті 136 ЗК України передбачено, що підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №815/3059/17 та від 17 жовтня 2019 року у справі №823/1120/16, від 08 листопада 2019 року у справі №420/914/19.
Отже, до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами може бути включена земельна ділянка лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформована земельна ділянка, оскільки об`єктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об`єктом цивільного права.
Аналіз приписів статті 136 Земельного кодексу України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
Колегією суддів встановлено, що земельна ділянка, орієнтовною площею 2,0 га для, ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Іванівської сільської ради (за межами населеного пункту) територія Лука-Мелешківської сільської об`єднаної територіальної громади згідно з графічними матеріалами, поданими в якості додатку до клопотання позивача, є частиною загального масиву земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 4,3506 га, кадастровий номер 0520682000:01:002:0150.
Рішенням Лука-Мелешківської сільської ради 26 сесії 7 скликання від 21 серпня 2019 року вирішено внести земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 4.3506 га за кадастровим номером 0520682000:01:002:0150 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах.
Отже, на момент звернення апелянта із колективним клопотанням, а саме 09 жовтня 2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, вказана у клопотанні земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які може бути реалізовано право на земельних торгах і сформована, як об`єкт продажу на аукціоні, що в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відтак, станом на момент прийняття рішення Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22 жовтня 2019 року №694 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу, земельна ділянка, частину якої хотів отримати у власність позивач, була включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, що виключало можливість надати її в безоплатну приватизацію позивачу, а тому висновки суду першої інстанції є законними і обґрунтованими.
Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 23 січня 2020 року у справі №620/1058/19 та у постанові від 03 квітня 2018 року у справі №815/3059/17(провадження №К/9901/1001/17).
Також колегія суддів зазначає, що оскільки земельна ділянка, на яку претендує апелянт, знаходиться в масиві, який включено до переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торгах у формі аукціону, та відповідно вже затверджено документацію і присвоєно всьому масиву кадастровий номер, серед якого і знаходиться спірна земельна ділянка, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником до завершення торгів, а відтак надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою з метою передачі безоплатно у власність, не сприятиме реалізації права позивача на її отримання в подальшому.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно відмовлено апелянту у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що дана відмова не позбавляє апелянта можливості набуття права на іншу вільну земельну ділянку державної або комунальної власності у порядку визначеному статтей 116, 118 Земельного кодексу України.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  03 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.