УХВАЛА

21 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 460/2998/19
адміністративне провадження № К/9901/17581/20
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №460/2998/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
17.07.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020.
У жовтні 2019 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0019420-5213-1705 від 04.03.2019 про визначення податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2018 рік у сумі                    20 744,18 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020, у задоволенні позову відмовлено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, - кафе, загальною площею 619,1 м.кв., що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначений об`єкт нежитлової нерухомості є будівлею торгівлі та визнаються учасниками справи.
04.03.2019 на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України контролюючим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0019420-5213-1705, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 20744,18 грн за податковий період 2018 рік.
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняте Головним управлінням ДФС у Рівненській області податкове повідомлення-рішення від 04.03.2019 форми «Ф» №0019420-5213-1705 у розмірі 20744,18 грн є законним.
ОСОБА_2 , не погодившись з судовими рішеннями, звернулася до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020 скасувати.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2019 форми «Ф» №0019420-5213-1705 у розмірі 20 744,18 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №460/2998/19 не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №460/2998/19 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           І. А. Гончарова

Судді                                                                                                                І. Я. Олендер

                                                                                                              Р. Ф. Ханова